печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Остапчук Т.В.

при секретарі - Сердюк К.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання недійсним договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» (далі - ПАТ Банк «Траст») про визнання пунктів договору недійсними, в якому просить визнати недійсним пункт 2.6 договору споживчого кредиту №R011.0013360 від 04.04.2012 року, заяву про надання кредиту на споживчі цілі, умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, додаток №1 - графік погашення, додаток № 2 до договору - розпис сукупної вартості кредиту, додаток №3 до договору- тарифи ПАТ Банк "Траст" на розрахунково - касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, відкритих при отриманні споживчого кредиту.

Позовна заява обгрунтована тим, що 04 квітня 2012 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір на суму 59000 грн під 11,99% річних зі щомісячною комісією за супроводження кредиту в розмірі 1,37%, з кінцевим терміном повернення коштів 03 квітня 2015 року. Позичальник (позивач) вважає, що вказаний договір суперечить вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору спричиняють дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на користь банку. Зокрема, пунктом 5.7 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 04 квітня 2012 року та пунктом 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 04 квітня 2012 року, які є складовою кредитного договору, передбачена щомісячна комісія за супроводження кредиту в розмірі 1,37 % від початкової суми кредиту і це суперечить вимогамстатті 1054 ЦК України, частині четвертій статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також, пунктом 5.16 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 04 квітня 2012 року передбачена пеня за несвоєчасне погашення платежів по кредиту в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов`язань за кожний день прострочення і це суперечить вимогамстатті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного Позивач просив визнати недійсними: пункти 5.7, 5.16 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 04 квітня 2012 року, яка є складовою кредитного договору, укладеного 04 квітня 2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ Банк «Траст», якими встановлено щомісячну комісію в розмірі 1,37% і пеню за несвоєчасне погашення платежів за кредитом в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення; пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 04 квітня 2012 року, яка є складовою кредитного договору, укладеного 04 квітня 2012 року між позивачем та ПАТ Банк «Траст», яким встановлена комісія за супроводження кредиту в розмірі 1,37%.

Позивач зазначає, що відповідач ввів його в оману і тому ним помилково було підписано вказаний договір.

01 серпня 2018 року до суду ПАТ Банк «Траст» було подано зустрічний позов про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 186 266,73 грн (56 353,65 грн - заборгованість з оплати кредиту; 8 561,18 грн - прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 23868,17 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 97 483,73 грн - пеня) та документально підтверджені судові витрати.

Зустрічний позов обгрунтовується тим, що 04 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_1 як позичальником з ПАТ Банк «Траст» як кредитором було укладено кредитний договір на суму 59 000 грн під 11,99 % річних зі щомісячною комісією за супроводження кредиту в розмірі 1,37 %, з кінцевим терміном повернення коштів 03 квітня 2015 року. ПАТ Банк «Траст» пропонував (оферта), надати ОСОБА_1 споживчий кредит, а ОСОБА_1 було акцептовано вказану вище оферту і йому було надано кредитні кошти у розмірі 59 000 грн., які він зобов`язався повернути до 03.04.2015 р., але в порушення вимог вказаного договору позичальник не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість, а тому ПАТ Банк «Траст» набув право на звернення до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та штрафних санкцій, що передбачені договором.

В заперечені проти позову відповідач зазначив, що перед укладенням кредитного договору позичальник ознайомився з умовами споживчого кредиту, зокрема з встановленням комісії за супроводження кредиту в розмірі 1,37% від початкової суми кредиту та пені за несвоєчасне погашення платежів по кредиту у розмірі 0,3% від суми прострочених зобов`язань за кожний день прострочення. З цими умовами кредитного договору позичальник погодився. З моменту укладення кредитного договору позичальник отримав кредитні кошти, сплачував платежі на повернення кредиту, проценти за користування кредитом, комісію, але потім припинив виплати. Представник відповідача вважає, що позов ОСОБА_1 спрямований на ухилення від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Крім того, представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності, оскільки кредитний договір укладено 04.04.2012 р., а позовна заява подана 21.06.2016 р. поза межами терміну позовної давності, тому просить застосувати до позовної заяви позивача наслідки спливу трирічного строку позовної давності з посиланням на те, що договірні відносини між сторонами у справі виникли в 2012 році, а позов подано в 2016 році. Посилаючись на ст.20,92 Конституції України, ст.203,215,627,628,638 ЦК України також просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, а зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали. Посилаючись на статті 6, 229, 230, 648 ЦК України, ЗУ "Про захист прав споживачів" та п.3.6 постанови НБУ "Про затвердження Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" від 10.07.2007р. №168 просить позов задовольнити. У наданих письмових запереченнях на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що 04.04.2012 р. між позивачем та ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕРС" було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків №R011.0013360, який він не мав наміру і бажання укладати, бо передумав платити 9 000 грн за послуги страхової компанії, а мав намір ці кошти використати для погашення тіла кредиту, що складало 5 000 грн, оскільки мав право після підписання вказаного договору відмовився від добровільного страхування в цій страховій компанії і застрахуватися у іншій, у якій послуги коштували дешевше або взагалі відмовитися від добровільного страхування. На думку позивача, ПАТ Банк «Траст» без його розпорядження і без його доручення самочинно, з перевищенням наданих йому повноважень, оформив від його імені розрахункові документи та самочинно перерахував з належного йому кредиту в сумі 59 000 грн, 9 000 грн страховій компанії за вказаним договором страхування. Такими повноваженнями не надав позивачеві жодного шансу самостійно розпорядитися вказаними коштами, адже він їх не одержував та в очі не бачив. Також у запереченнях на зустрічну позовну заяву вказує про збільшення позовних вимог, - просить визнати протиправними (незаконними) дії відповідача щодо самочинної передачі (перерахування) від його імені і без його розпорядження 04.04.2012 р. коштів у сумі 9 000 грн (з коштів належного йому кредиту 59 000 грн) на користь ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕРС" за страхові послуги, які він передумав оплачувати та одержувати через їх високу відносну вартість і не давав ПАТ Банк «Траст» розпорядження ці страхові послуги оплачувати, ні доручення самостійно вирішувати від його імені питання про оплату чи не оплату зазначених страхових послуг; визнати частково недійсним Додаток №1 до договору від 04.04.2012 р. №R011.0013360 (графік погашення кредиту) в частині зобов`язання позичальника щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 808,30 грн щомісяця загальною сумою 29 098,80 грн; визнати частково недійсним Додаток №2 до договору від 04.04.2012 р. №R011.0013360 (розпис сукупної вартості кредиту) в частині зобов`язання позичальника щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 808,30 грн щомісяця загальною сумою 29 098,80 грн. Просить у задоволенні зустрічної позовної заяви ПАТ Банк «Траст» відмовити.

Представник відповідача просив розглядати в відсутність , підтримав зустрічну позову заяву та просив її задовольнити, а в задоволенні позову позивача відмовити.

Ухвалою суду від 21.06.2016 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (суддею Гладун Х.А.) - а.с.13.

Ухвалою суду від 27.07.2017 р. було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в ПАТ Банк «Траст»:

- оригінал документу, що підтверджує волевиявлення ОСОБА_1 на перерахування 9 000 грн страхового платежу ПрАТ "СК Юніверс" згідно умов Договору добровільного страхування від нещасних випадків від 04.04.2012 р.;

- належним чином завірену копію програми кредитування "Професіонал " (із страхуванням), на яку міститься посилання у заяві-анкеті на отримання ОСОБА_1 споживчого кредиту від 02.04.2012 р. у розділі "Параметри споживчого кредиту".

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 19.09.2017 р. справу призначено до розгляду суддею Остапчук Т.В. у зв`язку з закінченням терміну повноважень Гладун Х.А. відповідно до розпорядження заступника апарату суду.

14 лютого 2017 року судом у новому складі (суддею Остапчук Т.В.) було проведено підготовче судове засідання.

24 жовтня 2017 року ПАТ Банк «Траст» суду було надано копію програми кредитування стандарт банківського кредитування "Професіонал", затвердженого Рішенням Правління ПАТ Банку "Траст" 19 березня 2012 року № 120319, виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 за 04.04.2012 р., наказ про припинення тимчасової адміністрації ПАТ Банку "Траст"від 30.12.2016 р. №01-ЛТ, рішення про початок процедури ліквідації ПАТ Банку "Траст" та делегування повноважень ліквідатора банку (а.с.176-186).

Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до слідуюого.

Судом установлено, що 04 квітня 2012 року позивачем отримано та підписано:

- Умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (запрошення укласти оферту)- а.с.30-33;

- заяву про надання кредиту на споживчі цілі, згідно якої інформація про кредит: договір №R011.0013360 від 04.04.2012 р., сума кредиту - 59 000 грн, строк користування кредитом складає 36 місяців, процентна ставка за кредитом -11,99% річних, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 1,37 %, дата платежів за кредитом - 20 число місяця. Згідно вказаної заяви позивальник (позивач):

- надав заяву ПАТ Банк "Траст" на укладення з ним змішаного договору, який містить елементи договору банківського рахунку фізичної особи, в рамках якого відкрити йому поточний рахунок, номер якого вказаний у п.2.8 розділу "Інформація про кредит" 001);

- ознайомлений та зобов`язується неухильно дотримуватись умов, що зазначені в таких документах, які він розуміє та з якими повністю згідний , а саме: у цій заяві про надання кредиту на споживчі цілі, Умовах надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Пам`ятці клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк "Траст", в Тарифах ПАТ Банк "Траст" на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при отриманні споживчого кредиту (а.с. 34,35);

- Додаток №1 до Кредитного договору №R011.0013360 від 04.04.2012 р., згідно якого позичальник зобов`язався здійснити сплату процентів за погашення основної суми боргу не пізніше терміну та в розмірах, в казаних у таблиці. Сума кредиту була розбита на 36 дат платежів (з 21.05.2012 р. по 20.03.2015 р. по 2777,30 грн, а останній платіж 03.04.2015 р. - 2795,93 грн, що разом складає 100 001,43 грн, з яких визначено щомісячне погашення основної суми кредиту, що складає 59000 грн., відсотки внеску 11902,63 грн, комісія по 808,30 грн щомісячно, що разом складає 29028,80 грн, переплата 41001,43 грн (а.с.36);

- Додаток №2 до Кредитного договору №R011.0013360 від 04.04.2012 р. - Розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, сума кредиту була розбита на 36 дат платежів: з 21.05.2012 р. по 20.03.2015 р. по 2777,30 грн, а останній платіж 03.04.2015 р. - 2795,93 грн, що разом складає 100 001,43 грн, з яких визначено щомісячне погашення основної суми кредиту, що складає 59000 грн., проценти за користування кредитом 11902,63 грн, комісія за обслуговування заборгованості: по 808,30 грн щомісячно, що разом складає 29028,80 грн, переплата 41001,43 грн, відсоток подорожчання кредиту за рахунок платежів на користь банку 23,16 %, відсоток подорожчання кредиту за рахунок платежів на користь третіх осіб 23,16% (а.с.37);

- тарифи ПАТ Банк "Траст" на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при отриманні споживчого кредиту (а.с. 38).

Отже, 04 квітня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір на суму 59 000 грн під 11,99 % річних зі щомісячною комісією за супроводження кредиту в розмірі 1,37 %, з кінцевим терміном повернення коштів 03 квітня 2015 року.

Також, 04.04.2012 р. між позивачем та ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕРС" було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків №R011.0013360, згідно якого предметом договору є майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю страхувальника - застрахованої особи (позивача). Вигодонабувачем за договором у розмірі невиконаних зобов`язань страхувальника за договором від 04.04.2012 р. №R011 . 0013360, є ПАТ Банк "Траст". Страхова сума 50 000 грн, страховий тариф 0,50% за місяць, страховий платіж за період страхування складає 9 000 грн, період страхування: з 04.04.2012 р. по 03.04.2015 р. (а.с.61-63).

Згідно меморіального ордеру №Loan-9931 від 04.04.2012 р. ПАТ Банк "Траст" на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 59 000 грн (а.с.45).

Згідно заяви позивача до відповідача від 05.07.2012 р. у зв`язку з тим, що у позивача виникли фінансові труднощі, він просить внести зміни в графік погашення кредиту шляхом зменшення платежу від 20.06.2012 р. до суми 1 400 грн (комісія 808,30 грн, відсотки 555,67 грн, тіло 36,03 грн), на 6 місяців залишок по платежу розподілити на весь термін дії кредиту (а.с.41).

Так, між сторонами 30.07.2012 р. було підписано і позивачем отримано нову редакцію Додатку №1 до договору 04.04.2012 р. №R011.0013360, згідно якого позичальник зобов`язався здійснити сплату процентів за погашення основної суми боргу не пізніше терміну та в розмірах, в казаних у таблиці. Сума кредиту була розбита на 36 дат платежів (з 21.05.2012 р. по 20.06.2015 р. по 2777,30 грн, з 20.07.2012 р. по 20.03.2015 р. по 2 827,30 грн, а останній платіж 03.04.2015 р. - 2 815,27 грн, що разом складає 100 243,47 грн, з яких визначено щомісячне погашення основної суми кредиту, що складає 59 000 грн., відсотки внеску 12144,67 грн, комісія по 808,30 грн щомісячно, що разом складає 29 028,80 грн, переплата 50243,47 грн, реальна відсоткова ставка 62,59% (а.с.42);

Згідно заяви позивача до відповідача від 30.08.2012 р. у зв`язку з тим, що в позивача виникли фінансові труднощі, він просить внести зміни в графік погашення кредиту шляхом зменшення платежу від 20.08.2012 р. до суми 1 382,12 грн (комісія 808,30 грн, відсотки 573,82 грн), на 3 місяці залишок по платежу розподілити на весь термін дії кредиту (а.с.43).

Так, між сторонами 31.08.2012 р. було підписано і позивачем отримано нову редакцію Додатку №1 до договору від 04.04.2012 р. №R011.0013360, згідно якого позичальник зобов`язався здійснити сплату процентів за погашення основної суми боргу не пізніше терміну та в розмірах, в казаних у таблиці. Сума кредиту була розбита на 36 дат платежів (з 21.05.2012 р. по 20.06.2015 р. по 2777,30 грн, 20.07.2012 р. - 1400 грн, 20.08.2012 р. - 1433,36 грн, 20.09.2012 р. та 20.09.2012 р. - по 1440 грн, з 20.11.2012 р. по 20.03.2015 р. по 2990,30 грн, а останній платіж 03.04.2015 р. - 2980,51 грн, що разом складає 100 967,17 грн, з яких визначено щомісячне погашення основної суми кредиту, що складає 59000 грн, відсотки внеску 12 868,37 грн, комісія по 808,30 грн щомісячно, що разом складає 29028,80 грн, переплата 50967,17 грн, реальна відсоткова ставка 59,66% (а.с.44).

В матеріалах справи міститься заява-претензія від 19.11.2013 р. №03 позивача до відповідача, в якій вказує про грубі порушення законодавства у сфері банківської діяльності з боку банку та введення банком його в оману щодо необхідності сплати щомісячної комісії як не існуючої додаткової послуги банку, вказував, що вимоги про сплату щомісячної комісії є нав`язаними, несправедливими, незаконними та такими, що мають на меті збагатитися за рахунок позивача, зазначив, всі кошти, які він сплатив повинні бути зараховані банком в рахунок погашення заборгованості по кредиту та просив укласти з ним кредитний договір на суму кредиту 37 366,10 грн (оскільки іншу частину він вже виплатив) на термін 36 місяців з оплатою в сумі 1 040 грн без процентів та комісій (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04.04.2012 р. №R011.0013360, що був наданий відповідачем, позивачем було здійснено платежі та всього було сплачено 12 184 грн. (а.с.46).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені кредитним договором.

Судом встановлено, що банк надав позичальнику кредит на поточні потреби, тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Тому посилання відповідача про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом свого права є безпідставним.

У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Зокрема, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливою умовою договору.

Оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов`язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Умови кредитного договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків.

Участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту стосовно встановлення у кредитному договорі щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування , а саме послуги, яка супроводжує кредит.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про визнання недійсним пункту 2.6 (щомісячна комісія в розмірі 1,37 %) договору споживчого кредиту №R011/0013360 від 04.04.2012 року як такого, що призводить до істотного дисбалансу між договірними правами та обов`язками сторін та суперечить засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

В частині позовних вимог про визнання противправним дій відповідача щодо самочинної передачі 4.04.2012р. у сумі 9 000 грн. за страхові послуги ПрАТ "СК "Юнівес" , які він передумав сплачувати не підлягають задоволенню , оскільки не знайшли підтверження в судовому засіданні .

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Щодо зустрічних позовних вимог відповідача про стягнення з позивача заборгованості з оплати кредиту в сумі 56 353,65 грн та прострочених відсотків за фактичне користування кредитом в сумі 8 561,18 грн.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 кредитного договору кредит надається клієнту шляхом зарахування суми кредиту на рахунок в дату відкриття рахунку. З моменту виконання кредитором умов заяви клієнта - по відкриттю рахунка клієнта та акцепту заяву клієнта, договір вважається укладеним і у клієнта виникає обов`язок сплачувати відповідні проценти по кредиту та інші комісії, пені та сплати, які передбачені тарифами РКО. Розрахунок процентів на залишок заборгованості по кредиту здійснюється щомісячно за фактичний строк користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці і в році. Нарахування процентів починається з першого дня одержання кредиту до передостаннього дня строку дії кредиту (% за день, у якому кредит погашений повністю - не нараховується).

Відповідно до п. 7.2 кредитного договору клієнт зобов`язується належним чином здійснювати погашення заборгованості по кредиту шляхом перерахування коштів на рахунок. Усі ризики, які пов`язані зі зміною обставин, з яких клієнт виходив при укладенні договору, клієнт приймає на себе. Зміна таких обставин не може бути підставою зміни умов договору, а також невиконання клієнтом зобов`язань за договором. Клієнт також підтверджує, що особа кредитора не має для нього суттєвого значення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша сттатті 261 ЦК України).

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-2875цс15 , 2 листопада 2016 року у справі №6-1174цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Останній платіж за вказаним кредитним договором позивачем було здійснено 30.11.2012 р.

ПАТ Банк «Траст» звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення заборгованості 1.08.2016р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку , що позовні вимоги Баку задоволенню не підлягають в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст256,260,261,267, 625,1054ЦК України, ст.ст.12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про визнання недійсним договору- задовольнити частково.

Визнати пункт 2.6 (щомісячна комісія в розмірі 1,37 %) договору споживчого кредиту №R011/0013360 від 04.04.2012 року недійсним.

В інший частині відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва.

Дата складення повного тексту рішення 29.04.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.