Провадження №2-з/521/326/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до адвоката Ролінського Володимира Володимировича, адвоката Ролінського Володимира Івановича, ОСОБА_2 Анни Володимирівни про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до адвоката Ролінського Володимира Володимировича, адвоката Ролінського Володимира Івановича, ОСОБА_2 Анни Володимирівни про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом із позовною заявою представником позивачки було надано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки Hyundaі модель Accent, 2008 року випуску, шасі (кузов. рама) № НОМЕР_1 , колір синій, об`єм двигуна 1399 куб.см., бензин, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; оголосити в розшук (в тому числі з включенням до системи відеоконтролю «Рубіж») легковий автомобіль марки Hyndai модель Accent, 2008 року випуску, шасі (кузов. рама) № НОМЕР_1 , колір синій, об`єм двигуна 1399 куб.см., бензин, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування своєї заяви представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До спадкової майна входить легковий автомобіль Hyndai модель Accent, 2008 року випуску, шасі (кузов. рама) № НОМЕР_1 , колір синій, об`єм двигуна 1399 куб.см., бензин, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яке не було видане свідоцтво про право на спадщину і зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 30.10.2008 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Позивачка вказує, що між відповідачкою ОСОБА_4 та адвокатом Ролінським Володимиром ОСОБА_5 та адвокатом Ролінським Володимиром Володимировичем були укладені угоди про надання правової допомоги, відповідно до яких станом на 01.03.2010 р. та 16.04.2010 р. відповідачка фактично розпорядилась і передала у користування автомобіль Hyndai модель Accent, 2008 року випуску, який належав померлому ОСОБА_3 Де саме знаходиться транспортний засіб позивачу невідомо. У зв`язку з цим відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають можливість знищити автомобіль, розібрати його на запчастини, перебити ідентифікаційні номери, що в подальшому призведе до ускладнення виконання рішення суду та позбавить ОСОБА_1 ефективного захисту своїх порушених прав за захистом яких звернулась до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В своїй заяві про забезпечення позову представник позивача виходить з того, що відповідачі можуть знищити автомобіль, розібрати його на запчастини, перебити ідентифікаційні номери, що в подальшому призведе до ускладнення виконання рішення суду. При цьому з позовної заяви вбачається, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідачів з 2010 року, належних, допустимих та достатніх доказів існування очевидної небезпеки вчинення відповідачами таких дій заявником не надано, спосіб забезпечення позову, що його просить вжити представник позивача, не є співмірним із заявленими вимогами, оскільки у разі його застосування передчасно позбавить можливості відповідачів користуватись майном, що тривалий час знаходилось в їх володінні.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до адвокат ОСОБА_6 , адвоката Ролінського Володимира Івановича, ОСОБА_8 Володимирівни про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області в п`ятнадцятиденний строк.

Головуючий: