У Х В А Л А

Іменем України

"31" травня 2019 р. м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі- Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву про забезпечення позову позивача за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів.

30.05.2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що відповідач ОСОБА_2 , є власником 1/3 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 24.05.1994 р. (Дублікат Свідоцтва від 11.08.2017 року) Ця частина будинку може частково складати суму боргу, яку підлягає стягнути з відповідача за позовом. Оскільки сума боргу є значною (70 000 доларів США = 1 898 387 гривень), очевидно, що вартість лише 1/3 будинку по АДРЕСА_1 є об`єктивно нижчою від цієї суми. Тому, вбачаємо за необхідно накласти арешт на все майно відповідача з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки в заяві про забезпечення позову позивачем не вказано на яке рухоме і нерухоме майно слід накласти арешт, не доведено те, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, в тому числі на 1/3 частки відповідача в житловому будинку АДРЕСА_1 буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та не наведено достатніх підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Одночасно, наведені позивачем обставини про те, що частка в житловому будинку АДРЕСА_1 може бути відчужена не обґрунтовані жодними об`єктивними доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст.5, 149-153 ЦПК України,-

ухвалив:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів- відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ванівський Ю.М.