ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м.Суми

Справа №577/5612/18

Номер провадження 22-ц/816/3244/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Вишгородський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2019 року в складі судді Гетьмана В.В., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 10 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в сумі 30962,60 грн, яка виникла з вини відповідача по виконавчому листу № 2-1361 від 12 липня 2007 року за період з 12 липня 2007 року по 27 червня 2012 року та стягнути з відповідача на її користь кошти за надання їй правничої допомоги у розмірі 600 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Конотопського міського суду Сумської області від 12 липня 2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки до її повноліття. Виконавчий лист знаходився на виконанні у Вишгородському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Проте, з моменту призначення аліментів відповідач їх не сплачував, у зв`язку з чим за її заявою рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2010 року змінено спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на стягнення в твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн щомісяця на утримання дочки. Попередній виконавчий лист № 2-1361 від 12 липня 2007 року відкликаний, а до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області направлений новий виконавчий лист № 2-542/10 від 14 квітня 2010 року. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 був збільшений до 500 грн. Відкликаний попередній виконавчий лист та виданий новий, який теж знаходиться на виконанні у Вишгородському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Відповідно до довідки Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 26 грудня 2017 року та витягу з реєстру виконавчих проваджень, заборгованість по виконавчому листу № 2-1361 від 12 липня 2007 року на момент закінчення даного виконавчого провадження станом на 27 червня 2012 року складає 30962,60 грн. У зв`язку з відкликанням виконавчого листа судом, незважаючи на наявність заборгованості, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, що і змусило її звернутись з позовом до суду.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість рішення суду, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження закінчено, архів по цьому виконавчому провадженню знищено, але на час закінчення виконавчого провадження існувала нестягнута заборгованість, тому суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем та третьою особою не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100 = 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що до 12 липня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7), від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2007 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Рішенням цього ж суду від 08 квітня 2010 року вирішено змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму в розмірі 100 грн щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн щомісячно (а.с. 10). Відкликано попередній виконавчий лист, а до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області направлений новий виконавчий лист № 2/577/188/14, виданий 11 березня 2014 року (а.с. 11-12).

Зі змісту листа Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 26 грудня 2017 року вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження № 13972887 на виконання виконавчого листа № 2-1361 від 12 липня 2007 року Конотопського міськрайонного суду Сумської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. До відділу надходило рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2010 року за № 2-542/2010, яким виконавчий лист № 2-1361 від 12 липня 2007 року відкликано.

Виконавче провадження закінчено 27 червня 2012 року на підставі рішення суду. Заборгованість боржника по аліментах станом на 27 червня 2012 року становила 30962,60 грн (а.с. 13-15).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України «Про виконавче провадження» та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки вона стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів.

Суд вважав, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З ч. 3 цієї статі вбачається, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним нотаріусом, а в разі виникнення спору - судом.

Ст. 74 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч. 3 цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України.

У ч. 9 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналізуючи зазначені норми, суд дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки не врахував, що заборгованість за аліментами не може бути стягнута в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів, оскільки виконавче провадження закінчено 27 червня 2012 року на підставі п. 9 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», архів по цьому виконавчому провадженню знищено, що підтверджується витягом з ВП -спецрозділ (а.с. 14-15).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Вишгородському відділі ДВС ГТУЮ у Київській області перебувало рішення Конотопського міськрайонного суду від 12 липня 2007 року про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2010 року цей виконавчий лист відкликано, у зв`язку з цим 27 червня 2012 року виконавче провадження закінчено. Заборгованість, обчислена державним виконавцем, станом на 27 червня 2012 року становила 30962,60 грн (а.с. 13-15), відповідач в добровільному порядку її не сплачує, тому позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за аліментами в сумі 30962,60 грн, яка виникла з вини відповідача по виконавчому листу № 2-1361 від 12 липня 2007 року за період з 12 липня 2007 року по 27 червня 2012 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту квитанції від 11 грудня 2018 року вбачається, що за надання правничої допомоги адвоката Розенка Т.С., ОСОБА_1 понесла витрати, які складаються з вартості консультації - 100 грн та 500 грн за складання позову (а.с. 16). Ці витрати в розмірі 600 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2019 року та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , 1983 року народження, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість по аліментах в сумі 30962 грн 60 коп за період з 12 липня 2007 року по 27 червня 2012 року та 600 грн за надання правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина