Справа № 128/1160/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02 вересня 2017 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі в Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 183.

Від спільного життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 народження .

Вказує, що їх сімейне життя не склалося по причині того, що вони з відповідачкою по справі зовсім різні люди, мають різні характери, різні стремління та вподобання, по різному відносять до життя та виховання дитини.

Також позивач зазначає, що останнім часом між ними виникали різні непорозуміння, конфлікти які переростали у сварки, взаємні образи, в зв`язку з чим разом стало нестерпно, а тому протягом тривалого часу проживають як чужі люди, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно -шлюбних відносин.

За вказаних обставин позивач вважає, що їхня сім`я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини, в зв`язку з цим просить суд розірвати даний шлюб.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не з`явились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Термін на примирення просить не надавати.

Відповідачка ОСОБА_2 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення, при цьому не наполягала на примирення.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 02 вересня 20Ш7 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 в Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 183. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлю, серія НОМЕР_1 від 02.09.2017 року ( а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.12.2017 року (а.с.5)

Згідно позовної заяви, сімейні стосунки між сторонами по справі не склалися через несумісні характери та різні погляди на життя, в результаті чого виникали постійні сварки та образи. В сім`ї створилась несприятлива психологічна обстановка, і подальше сумісне проживання стало недоцільним, в зв`язку з чим протягом тривалого часу проживають як чужі люди, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно -шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка в поданій на передодні заяві не зазначила наміру змінювати прізвище після розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст. 113 СК України.

Також за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 113 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 вересня 2017 року в Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 183 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в Вінницький апеляційний суд шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.А. Ганкіна