справа № 208/468/18
№ провадження 2/208/1002/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

Секретар судового засідання - Корнієнко К.Є.,

За участі:

Позивача - Сливченка А.І.,

Представника позивача - адвоката Переверзева І.В.,

Представника відповідача - адвоката Команова В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» «про стягнення коштів», суд -

встановив:

Позиція позивача:

29.01.2018 року ОСОБА_1 подано позовну заяву до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»

03.07.2018 року позивач уточнив свої позовні вимоги, згідно до яких просить:

1)стягнути з відповідача на його користь:

-заборгованість за Договором № 8/15 від 02.07.2015 року у розмірі 1188750 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок,

-212393 (двісті дванадцять тисяч триста дев`яносто три) гривні 40 копійок - пеню за період з 30.01.2017 року по 01.07.2018 року;

-240160 (двісті сорок тисяч сто шістдесят) гривень 15 копійок - інфляційні втрати за період з 22.11.2015 року по 01.07.2018 року;

-61827 (шістдесят одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 80 копійок - 3 відсотки річних, за період з 22.11.2015 року по 01.07.2018 року;

Всього: 1703131 (один мільйон сімсот три тисячі сто тридцять одну) гривню 35 копійок.

2)стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 146250 (сто сорок шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень 50 копійок.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що він є одним із 10-ти співавторів раціоналізаторської пропозиції - «ІНФОРМАЦІЯ_2». Так як він період розробки працював у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», то з ініціативи керівництва підприємства, 02.07.2015 року він, як і інші співавтори, уклав із відповідачем договір № 8/15 про уступку права на отримання патенту України на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_2». Згідно до п. 1 зазначеного договору, відповідач зобов`язався подати до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на видачу патенту України на корисну модель в 4-місячний строк від дати одержання повідомлення від авторів про створену ними корисну модель, а також вжити всіх заходів, необхідним для одержання патенту підтримання його чинності.

Відповідно до п. 5 договору № 8/15 відповідач зобов`язався сплатити авторам корисної моделі винагороду за першій рік її використання у власному виробництві в розмірі 4755000 гривень, не пізніше 185 календарних днів від дати початку використання корисної моделі, та згідно Угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2», розподіл винагороди позивача становить 10% від суми винагороди, тобто 475500 гривень.

Відповідно до Акту про використання об`єкту права інтелектуальної власності від 09.07.2015 року (заявка на корисну модель № НОМЕР_5 , патент № НОМЕР_6) 19.05.2015 року розпочато використання «Багатостуминної криволінійної машини безперервного лиття заготовок» в МБЛЗ відповідача.

Згідно доповнення до акту про використання в конверторному цеху корисної моделі «багато струминна криволінійна машина безперервного лиття заготовок» (заявка на корисну модель № НОМЕР_5 , патент № НОМЕР_6), це доповнення до акту про використання з 19.05.2015 року в конверторному цеху комбінату корисної моделі «багато струминна криволінійна машина безперервного лиття заготовок» по заявці № НОМЕР_5 від 07.07.2015 року підтверджує використання всіх ознак формули вищезазначеної корисної моделі в повному обсязі.

10.12.2015 року відповідачем отримано Патент на корисну модель № НОМЕР_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2».

21.03.2016 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 1 до договору № 8/15 від 02.07.2015 року про уступку права на отримання патенту України на корисну модель.

Згідно п. 1 цієї додаткової угоди відповідач зобов`язався сплатити авторам корисних моделі винагороду за другий рік її використання в розмірі 4755000 гривень та за кожний наступний рік її використання у власному виробництві 2377500 гривень, не пізніше 31 грудня кожного року, в якому використовувалась корисна модель.

Актом про використання об`єкту права інтелектуальної власності від 09.07.2015 року (заявка на корисну модель № НОМЕР_5 , патент № НОМЕР_6), доповненнями до цього акту підтверджується факт застосування у повному обсязі всіх ознак формули вищезазначеної корисної моделі у другому та третьому роках використання.

За умовами Договору №8/15 відповідач зобов`язався сплатити винагороду авторам за використання корисної моделі не пізніше 185 календарних днів від дати початку використання корисної моделі у власному виробництві.

19.05.2015 розпочате використання «ІНФОРМАЦІЯ_2» в МБЛЗ відповідача.

Таким чином, не пізніше 21.11.2015р. відповідач повинен був сплатити позивачу винагороду за перший рік використання корисної моделі, але порушив вищезазначені зобов`язання.

Крім того, за умовами Додаткової угоди до Договору №8/15 відповідач зобов`язався сплатити винагороду за використання корисної моделі не пізніше 31 грудня кожного наступного за року (після першого), в якому використовувалась корисна модель.

Таким чином, станом на 01.01.2017р. та 01.01.2018р. відповідач порушив зобов`язання щодо сплати винагороди за другий та третій рік використання корисної моделі.

За таких обставин, враховуючи умови вищенаведених Договору №8/15, Угоди про розподіл авторської винагороди, Додаткової угоди, відповідач був зобов`язаний сплатити позивачу винагороду за використання корисної моделі у 2015 та 2016 роках по 475 500 грн. за кожен рік та у 2017 році в розмірі 237 750 грн.

Проте, відповідачем в порушення умов Договору №8/15 від 02.07.2015р., додаткової угоди №1 від 21.03.2016р. до цього Договору, зобов`язання щодо виплати позивачу винагороди за використання корисної моделі не виконані.

Після отримання відзиву на позову, позивачем надані додаткові пояснення щодо обґрунтування своєї позиції та спростування позиції відповідача, згідно до яких зазначив наступне.

Щодо позиції відповідача про відсутність повноважень особою, як представником відповідача ОСОБА_2 підписувати Договір № 8/15 від 02.07.2015 року та додаткову угоду № 1 від 21.03.2015 року, як підставу для визнання зазначених договорів недійсними та такими, що не створюють для відповідача будь-яких цивільних прав та обов`язків, позивач вважав таку позицію нікчемною, так як згідно п. 1 Договору №8/15 від 02.07.2015р. відповідач зобов`язується подати до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на видачу патенту України на корисну модель в 4-місячний строк від дати одержання повідомлення від Авторів про створену ними корисну модель, а також вжити всіх заходів, необхідних для одержання патенту та підтримання його чинності.

10.12.2015р. відповідачем отримано Патент на корисну модель НОМЕР_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2» (договір №8/15 від 02.07.2015р.).

21.03.2016р. між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода №1 до Договору №8/15 від 02.07.2015р. про уступку права на отримання патенту України на корисну модель.

Отже, спірний договір містив зобов`язання ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подати до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на отримання патенту, а також вжити всіх заходів, необхідних для одержання патенту.

Вказані зобов`язання були виконані в повному обсязі, про що свідчить не тільки подання заявки на отримання патенту, а й саме отримання патенту на корисну модель.

Вищенаведені обставини свідчать про тривале виконання Договору відповідачем, сторони погодили всі істотні умови цього договору та своїми діями щодо наступного схвалення умов договору підтвердили те, що спірний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Укладення додаткової угоди №1 до договору №8/15 від 02.07.2015р., підписаної уповноваженими представниками сторін і скріпленої печаткою відповідача, додатково свідчить про схвалення сторонами умов спірного договору. Це вказує на те, що відповідач прийняв даний договір і одночасно визнав факт його укладення.

Зі змісту статті 241 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Стаття 241 ЦК України не ставить схвалення правочину в залежність від рішення загальних зборів, а підтвердження такого схвалення є вчинені на його виконання дії, особою в інтересах якої його укладено.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі №3-84гс16.

У вказаній постанові ВСУ зазначає, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки утвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Крім того, у постановах ВСУ від 19.08.2014 року у справі №3-38гс14 та від 19.08.2014 року у справі №3-59гс14 висловлено позицію про те, що за змістом статті 241 ЦК України схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає заперечення відповідача на відзив на позовну заяву такими, що не містять жодних аргументів, які б підтверджували недійсність вказаних договорів.

Під час розгляду справи представник ПАТ «ДМК», заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3 , посилається на довіреність №56 від 30.08.2012р., видану відповідачем директору з економіки ОСОБА_2 та надає її копію.

Згідно змісту наданої довіреності, ОСОБА_2 уповноважується підписувати договори від імені довірителя на суму, що не перевищує 700 тис. грн.

В той же час, вказана довіреність (№56 від 30.08.2012р.) фігурувала в справі №34/5-11, яка розглядалася Господарським судом Дніпропетровської області за позовом Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротех Інжинірінг", до Відкритого акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Дзержинського" ().

Провадження в даній справі було закрито на підставі укладення між сторонами мирової угоди.

При цьому, мирова угода від імені ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» була підписана директором з економіки ОСОБА_2 на підставі довіреності №56 від 30.08.2012р.

Враховуючи суму мирової угоди по справі №34/5-11, а саме 924 972, 27 грн., та те, що вказану мирову угоду підписав саме ОСОБА_2 на підставі довіреності №56 від 30.08.2012 р., достовірність доказу, наданого представником ПАТ «ДМК» під час розгляду справи №208/468/18, викликає очевидні сумніви, оскільки обмеження, зазначене у копії довіреності, наданої у справі №208/468/18, встановлено на рівні 700 000 грн., що є меншим, ніж сума вказаної вище мирової угоди (924 974, 27 грн.).

У зв`язку з вищевикладеним, представником позивача до Господарського суду Дніпропетровської області було подано клопотання за вих. №28-1 від 28.03.2019р. про ознайомлення з матеріалами справи №34/5-11.

Згідно відповіді Господарського суду Дніпропетровської області за вих. №10-04/515/19 від 02.04.2019р. матеріали справи №34/5-11 було знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання.

Також, необхідно звернути увагу на наступне.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, частина 3 статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України).

Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

З огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 ЦК України для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, як і сам по собі факт скасування довіреності представнику, який у період її чинності здійснював свої права та виконував обов`язки за цією довіреністю.

Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи чи про припинення дії довіреності, виданої представнику юридичної особи, який укладає договір від її імені.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 27 квітня 2016 року у справі № 6-62цс16, 12 квітня 2017 року у справі № 6-72цс17 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року справа № 668/13907/13-ц.

В даному випадку, відповідач не довів того факту, що ОСОБА_1 під час укладення договору №8/15 від 02.07.2015р. діяв недобросовісно і нерозумно.

Стосовно наданих відповідачем доказів у вигляді бухгалтерських довідок про нематеріальні активи зазначаю наступне.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи" (затв. Наказом № 242 від 18.10.99р.) не встановлено умов для відображення корисних моделей окремою позицією та поіменно в бухгалтерському обліку підприємства.

Поліпшення, у вигляді корисних моделей, можуть виглядати, зокрема, як «доввод», «реконструкция».

Отже, надані відповідачем документи бухгалтерського обліку нематеріальних активів не свідчать про невикористання на виробництві ПАТ «ДМК» спірних корисних моделей.

Стосовно повідомлень про повернення коштів від ДП «Укрпатент», то вказані документи не відносяться до предмету доказування по справі. В тексті повідомлень йдеться про повернення коштів перерахованих за платіжним дорученням від 25.07.2018р., тобто, після відкриття провадження по справі №208/467/18.

На підставі викладеного, позивач вважає заперечення відповідача на відзив на позовну заяву такими, що не містить жодних аргументів, які б спростовували доводи позовної заяви та відповіді на відзив.

Крім того, під час підписання первісного договору №8/15 від 02.07.2015р. та додаткової угоди №1 до договору №8/15 від 02.07.2015р., крім ОСОБА_1 зазначений договори також підписували особи, що входили до керівного складу підприємства, що не надавало підстав для сумніву у повноваженням осіб, та дійсності наміру на укладення зазначених угод, які виконувалися відповідачем в тому числі тривалий час, а винахід використовується відповідачем і по теперішній час.

Щодо зауважень відповідача про відсутність дат на копіях доповненнях до акту про використання корисної моделі на першому та третьому роках використання, оригінали яких зберігаються у відповідача, то зазначені документи виготовлювалися безпосередньо відповідачем, а тому такі зауваження до позивача є недоречними.

Зазначена позиція підтримана як позивачем, так і представником Переверзевим І.В. у повному обсязі, які просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача:

Відповідач вважав позовні вимоги такими що не є обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

10.12.2015 року ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського», яке в подальшому було перейменоване у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», був виданий декларативний патент на корисну модель № НОМЕР_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2» за заявкою № НОМЕР_5 від 09.07.2015 року. Публікація відомостей про видачу даного патенту відбулась 10.12.2015 року бюлетень № 23. Згідно додатку до даного патенту «Опис до патенту на корисну модель» власником запатентованої корисної моделі, а Позивача зазначено як одного із 10-ти співавторів даної корисної моделі. Крім того позивач не оспорює, що на час оформлення патенту він працював на посаді начальника бюро розробки засобів механізації в проектно-конструкторському бюро технічного управління з 04.10.2013 року по 27.10.2017 року (дату свого звільнення з підприємства відповідача), що підтверджено копією наданої позивачем трудової книжки.

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», відповідач та 10-ть фізичних осіб, які всі перебували у трудових відносинах із відповідачем, в тому числі і позивачем, які зазначили себе авторами корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2», був укладений договір № 8/15 про уступку права на отримання патенту України на корисну модель, яким передбачались строки реалізації Комбінатом свого права на одержання патенту на корисної моделі.

Відповідач не оспорює зміст п. 5 даного договору, в якому зазначено зобов`язання комбінату щодо сплати авторам корисної моделі квинагороди за перший рік її використання у власному виробництві в розмірі 4755000 гривень не пізніше 185 календарних днів від дати початку використання корисної моделі, але посилаючись на ст. 28 Закону, вважає що позивачем копії документів, а саме акт про використання об`єкту права інтелектуальної власності від 09.07.2015 року, доповнення до акту не є належними, достатніми та допустимими доказами, які з достовірністю безсумнівно підтверджують наявність обставин, що зумовлюють виникнення обов`язку відповідача по виплаті позивачу винагороди за користування корисною моделлю. В наданих позивачем доповненнях до акту містяться лише опис можливого корисного ефекту від використання корисної моделі, тобто є припущеннями, та жодного підтвердження інформації з цього приводу в доповнення до акту і в самому акті не зазначено.

Також відповідач вважає, що саме позивач повинен зазначити норму закону, яким встановлено, що саме надані ним документи (акт та додатки до нього) є виключними та достатніми доказами для підтвердження своєї позиції.

Також надані позивачем копії доповнень до акту про використання корисної моделі на першому та третьому роках використання не містять дати їх складання.

Згідно до нарахування винагороди за використання об`єктів промислової власності за рік використання такого об`єкту при розрахунку береться календарний рік, а тому таке доповнення до акту про використання корисної моделі у другому році могло бути складено лише після спливу 2016 року, а не в травні цього року.

Також позивачем не доведено факт настання події використання корисної моделі, саме в розумінні такого використання, наведеного в Законі; факт настання корисного ефекту такого використання для власника патенту, тобто не доведено настання подій, які зумовлюють виникнення обов`язку відповідача по виплаті винагороди Позивачу за Договором.

З підстав ч. 2 ст. 28 Закону відповідач вважає, що патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших осіб і Закон передбачає, що наслідком такого використання корисної моделі є виникнення безумовного обов`язку власника патенту по виплаті винагороди за таке використання корисної моделі її автору.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 9 Закону, відповідач вважає, що положення п. 5 Договору не містять умов щодо визначення розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або іншої вигоди), яка може бути одержана роботодавцем, як цього вимагає Закон, а тому відповідач вважає, що положення п. 5 Договору не відповідають вимогам цього Закону та не можуть застосовуватись при розгляді даного спору по суті.

Відповідач вважав недоведеним факт дійсного авторства позивача у створені пристрою, зазначеному в патенті № НОМЕР_6, з посиланням на вимоги ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» винахідник подає роботодавцю письмове повідомлення про створений ним службовий винахід (корисну модель) з описом, що розкриває суть винаходу (корисної моделі) достатньо ясно і повно. В патентній справі, що була сформована у патентно-ліцензійному бюро технічного управління, знаходилась лише службова записка позивача як керівника бюро, в якій зазначалось про створення корисної моделі, проте ця службова записка не містила опису, що розкриває суть корисної моделі. Тобто це була лише беззмістовний бездоказовий формальний службовий лист, який взагалі не підтверджує факту авторства у створені даного пристрою, про який в ньому йшлось. Жодних доказів внеску кожного із співавторів, тим більш позивача, у створенні цього пристрою позивач не надав. Таким чином позивачем не надавалось відповідачу повідомлень винахідника про створення ним корисної моделі. Позивачем протилежного не доведено.

Також відповідачем не визнано факт відповідності заявленого як корисна модель пристрою умовам патентоздатності, наведеним у ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Так як відповідач, згідно умов вказаного закону, патенти на корисні моделі є декларативними, тобто за законом при їх видачі проведення експертизи на предмет відповідності корисних моделей умовам патентоздатності не проводиться. Жодних доказів того, що технічні рішення, покладені в основу формули корисної моделі згідно патенту № НОМЕР_6 є новими, тобто ці рішення ні відповідачем, ні іншими особами до подання заявки на цю корисну модель не використовувались, позивачем не надано. А тому, відповідач вважає що факт новизни технічного рівня цього пристрою на момент подання заявки про видачу патенту на нього як корисну модель нічим не підтверджено. Жодних доказів на підтвердження цього позивачем не надано.

Щодо факту дійсного використання корисної моделі відповідачем у виробничій діяльності, як підстави для виникнення у позивача права на отримання винагороди за таке використання, відповідач посилався на ч.2 ст. 28 вказаного вище закону використанням винаходу (корисної моделі) визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях. Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй.

У зв`язку з чим відповідач вважає, що наданих позивачем доказах - Акті за формою № 1В-6 та додатках до нього є лише формальне зазначення про використання корисної моделі, без зазначення, при виробництві чого, в якому саме процесі, у складі якого саме обладнання використовується корисна модель, тобто в матеріалах справи не має жодного доказу, із якого суд може без сумнівів прийти до висновків, щодо того, як саме, де саме , у складі якого саме агрегату чи як окреме обладнання використовується корисна модель, які документально підтверджені результати такого використання та якими саме технічними документами підтверджується використання відповідачем усіх ознак формули корисної моделі.

Посилання відповідача на те, що позивач та інші особи, які зазначені авторами корисних моделей, які на час складення актів займали керівні посади у відповідача, мали особистий корисний інтерес у формуванні нічим не підтверджених документів, які лише формально, на папері фіксують факт використання корисних моделей, без фактичного підтвердження цих обставин, не є його припущенням, як вважає представник позивача. Факт особистої майнової зацікавленості всіх осіб, зазначених як автори корисної моделі в отриманні винагороди за начебто її використання, відповідач вважає очевидним.

В судовому засіданні представником відповідача підтримана позиція наведена у відзиві на позов у повному обсязі, згідно до якої зазначено, що відповідач не погоджується із заявленим позовом, вважає його безпідставним, таким що не підлягає задоволенню та просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заяви, клопотання та процесуальні дії:

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.02.2018 року відкрито провадження за даним позовом, з проведенням судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Підготовчі судові засідання були призначені на 23.02.2018 року, 04.07.2018 року, 03.10.2018 року та 25.10.2018 року, які проводилися за участі сторін по справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.10.2018 року закрито підготовче провадження по справі та справа призначена до судового розгляду по суті 10.01.2019 року.

10.01.2019 року в судове засідання прибув Команов В.В., як представник відповідача ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі довіреності № 169 від 11.09.2018 року (а.с. 113), та заявив, що сторона відповідача не знала про закриття підготовчого судового засідання, а тому просить розглянути клопотання про призначення в межах даної цивільної справи, судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 501, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи відповідають корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом № НОМЕР_6 умові патентоздатності «новизна» відповідно до матеріалів справи;

- чи відповідає корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_2» за патентом № НОМЕР_6 умові патентоздатності «промислова придатність» відповідно до матеріалів заявки;

- чи є кожна окрема ознака корисної моделі, що включена до незалежного пункту формули за патентом № НОМЕР_6, новою або є частиною рівня техніки, який був загальнодоступним до подання заявки на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- чи використовувались раніше, до подання заявки на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_2» , окремі ознаки корисної моделі, що включені до незалежного пункту формули за патентом № НОМЕР_6 або ознаки, еквівалентні їм, Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» в роботі власного обладнання?

21.01.2018 року від представника відповідача Команова В.В. подано доповнення до клопотання про призначення судової експертизи, в обґрунтування яких зазначено, що відповідач вважає що жодних змін у стані основних засобів після дат, зазначених як дати початку використання корисних моделей на комбінаті не відбулось, що свідчить про те, що цей пристрій не вводився в експлуатацію, основне технологічне обладнання не модернізувалось за рахунок впровадження технічних рішень, відображених у формулах корисних моделей.

21.01.2018 року також представником відповідача Комановим В.В. подано заява про поважність причини заявлення клопотання про призначення експертизи після закриття підготовчого провадження у справі, та з зазначених причин просили поновити такий строк.

З боку позивача, також 21.01.2019 року, подано заперечення проти клопотання відповідача про призначення судової експертизи так як всі клопотання подаються під час проведення підготовчих дій, в тому числі і щодо проведення експертного дослідження; що заявлене експертне дослідження, жодним чином не має значення для доказовості по справі, так як позовні вимоги ґрунтуються на договорі, угодах та виданому патенті; крім того відповідач є власником патенту, а тому позивач не повинен доводити відповідність корисної моделі умовам патентноздатності, оскільки не є власником патенту; крім того при призначенні експертного дослідження, справа підлягає зупиненню, що є несправедливо по відношенню до позивача в розумінні відсутності будь-якої необхідності в межах даної справи на її проведення, так як питання заявлені відповідачем не стосуються предмету позову, а тому просили залишити клопотання відповідача про проведення експертного дослідження без розгляду.

15.03.2019 року з боку представника позивача - адвоката Переверзева І.В. подані заперечення проти заяви відповідача про поважність причин заявлене клопотання про призначення експертизи після закриття підготовчого провадження у справі, посилаючись на обізнаність відповідача з позовними вимогами ОСОБА_1 , ходом судового розгляду, прийняття безпосередньої участі представника відповідача при вирішенні процесуальних питань.

Також 15.03.2019 року з боку представника позивача - адвоката Переверзева І.В. подано заперечення проти доповнення до клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

18.03.2019 року з боку представника відповідача - адвоката Команова В.В. подані відповіді на заперечення сторони позивача з питань заявлених відповідачем про проведення експертного дослідження.

17.04.2019 року представником позивача - адвокатом Переверзевим І.В. подано пояснення обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , та на спростування позиції відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача Команов В.В. підтримав заявлене клопотання про просив його задовольнити, посилаючись на підстави та обґрунтування викладені у клопотанні, поновив строк на звернення із зазначеним клопотанням, як пропущеного з поважних причин.

28.05.2019 року розглянув клопотання відповідача, поновлено відповідачу Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат», в особі представника Команова В.В., строк на звернення із клопотанням про призначення судової експертизи, визнав причину його пропуску поважною. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», поданого представником Комановим В.В., про призначення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, - відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановленні судом:

Предметом спору є договірні стосунки між сторонами щодо патентного права, яке врегульовується ЦК України та Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Позивач ОСОБА_1 , в період з 04.10.2013 року по 27.10.2017 року (дату свого звільнення з підприємства відповідача), працював на посаді начальника бюро розробки засобів механізації в проектно-конструкторському бюро технічного управління ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського», що підтверджено копією трудової книжки (а.с. 9-13).

Згідно до Указу Президента України від 21.02.2007 року № 132 ОСОБА_1 присвоєно почесне звання «заслуженого раціоналізатора України», що підтверджено посвідченням № 974 (а.с. 13).

Відповідач станом на 02.07.2015 року мав найменування ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім.. Ф.Е. Дзержинського», та в подальшому перейменоване у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

02.07.2015 року укладено договір №8/15 про уступку права на отримання патенту України на корисну модель, авторами корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з одної сторони та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського», в особі директора з економіки ОСОБА_2 , який діяв на підставі доручення № 56 від 30.08.2012 року, з іншої сторони, а разом - іменовані Сторони, відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та враховуючи те, що Автори повідомляють Комбінат про створену ними корисну модель, а Комбінат використовує право на одержання патенту на корисну модель, уклала зазначений договір (а.с. 14), за яким права на отримання патенту на вказану корисну модель на договірній основі були передані відповідачу - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

10.12.2015 року отримано Патент № НОМЕР_6, зареєстрований в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 10.12.2015 року, а саме на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_2», де, серед інших, винахідником зазначений позивач ОСОБА_1 (а.с. 21).

Публікація відомостей про видачу даного патенту відбулась 10.12.2015 року бюлетень № 23. Згідно додатку до даного патенту «Опис до патенту на корисну модель» власником запатентованої корисної моделі, а Позивача зазначено як одного із 10-ти співавторів даної корисної моделі. Крім того позивач не оспорює, що на час оформлення патенту він

Факт виникнення цивільно-правових відносин - правочину, за яким відповідач взяв на себе грошове зобов`язання по виплаті авторської винагороди, підтверджується

Згідно до п. 5 Договору № 8/15 від 02.07.2015 року (а.с. 14), ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» зобов`язався сплатити авторам корисної моделі винагороду за першій рік її використання у власному виробництві в розмірі 4755000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, не пізніше 185 календарних днів від дати початку використання корисної моделі, та згідно Угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2», розподіл винагороди позивача становить 10% від суми винагороди, тобто 475500 гривень.

19.05.2015 року є датою початку використання корисної моделі - патент № НОМЕР_6 , про що свідчить Акт про використання об`єкту прав інтелектуальної власності, складений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» від 09.07.2015 року (а.с. 17).

Факт авторства позивача, підтверджена описом до Патенту на корисну модель № НОМЕР_6 (а.с. 22), де зазначено в якості винахідника ОСОБА_1 , та як власника корисної моделі відповідача.

Також, в Актах про використання об`єкта права інтелектуальної власності від 09.07.2015 р. та додатках до акту (а.с. 17-20), форма яких затверджена Наказом Держкомстату 10.08.2004 № 469 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.08.2004 за № 1054/9653, відповідач ознайомив позивача як винахідника про використання корисної моделі, та підтвердив корисність даного винахідництва, а саме як «забезпечення рівного охолодження поверхні заготовок, поліпшення якості металу та зниження можливості його прориву» (а.с. 18).

Додатковою угодою № 1 від 21.03.2016 року про уступку права на отримання патенту України на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_2», патент № НОМЕР_6, укладеною між сторонами ПАТ «ДМКД» та авторами, вирішено:

п. 1 - комбінат зобов`язується сплатити Авторам корисної моделі винагороду за другий рік її використання в розмірі 4755000 (чотири мільйони сімсот п1ятдесят п`ять тисяч) гривень та за кожен наступний рік її використання у власному виробництві 2377500 (два мільйони триста сімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень, не пізніше 31 грудня кожного року, в якому використовувалась корисна модель;

п. 3 - у разу невиплати винагороди у термін, зазначений в п. 1 даного Додаткового договору (угоди), Комбінат виплачує Авторам за кожний прострочений день пеню у розмірі 0,04 % від суми, належної до сплати;

Виконання цієї умови підтверджується Актом про використання об`єкта інтелектуальної власності від 09.07.2015 року.

Посилання відповідача на ч. 4 ст. 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», згідно якої, не визнаються винахідниками фізичні особи, які не внесли особистого творчого внеску у створення винаходу (корисної моделі), а надали винахіднику (винахідникам) тільки технічну, організаційну чи матеріальну допомогу при його створенні і (або) оформленні заявки, є безпідставними, тому що особистий творчий внесок позивача у створенні корисної моделі підтверджує Договір № 8/15 про уступку права на отримання патенту України на корисну модель (а.с. 14), угода про розподіл авторської винагороди (а.с. 15), додатковою угодою від 21.03.2016 року (а.с. 16), актом про використання об`єкту прав інтелектуальної власності від 09.07.2015 року, де ОСОБА_1 ознайомлений з актом як винахідник, автор (а.с. 17), додатками до акту (а.с. 18-20), патентом на корисну модель № НОМЕР_6 (а.с. 21), описом до патенту на корисну модель де ОСОБА_1 зазначений як винахідник (а.с. 22).

Факт використання корисної моделі починаючи з 2015 року, відповідачем не спростований, та підтверджений актом про використання об`єкту права інтелектуальної власності від 09.07.2015 року (а.с. 17), додатками до акту (а.с. 18-20).

Щодо розрахунку за позовом, суд приймає наведені розрахунки позивачем як обґрунтовані виходячи з наступного.

Так, за умовами Договору №8/15 відповідач зобов`язався сплатити винагороду авторам за використання корисної моделі не пізніше 185 календарних днів від дати початку використання корисної моделі у власному виробництві.

19.05.2015 розпочате використання «ІНФОРМАЦІЯ_2» в МБЛЗ відповідача, а тому не пізніше 21.11.2015р. відповідач повинен був сплатити позивачу винагороду за перший рік використання корисної моделі, але порушив вищезазначені зобов`язання.

Таким чином за першій рік використання корисної моделі (2015 рік), відповідач згідно до п. 5 Договору № 8/15 та угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 14-15), повинен сплатити у визначений строк суму винагороди в розмірі 10% від 4755000 гривень, що дорівнює сумі 475500 (чотириста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

За другий рік використання корисної моделі (2016 рік), відповідач згідно до п. 1 додаткового договору (угоди) № 1 від 21.03.2016 року (а.с. 16) до Договору № 8/15 та угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 14-15), повинен сплатити у визначений строк суму винагороди в розмірі 10% від 4755000 гривень, що дорівнює сумі 475500 (чотириста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

За третій рік використання корисної моделі (2017 рік), відповідач згідно до п. 1 додаткового договору (угоди) № 1 від 21.03.2016 року (а.с. 16) до Договору № 8/15 та угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 14-15), повинен сплатити у визначений строк суму винагороди в розмірі 10% від 2377500 гривень, що дорівнює сумі 237750 (двісті тридцять сім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі зазначеного загальна сума за Договором №8/15 від 02.07.2015р., додатковою угодою №1 від 21.03.2016р. до цього Договору, щодо зобов`язання по виплаті позивачу як автору (винахіднику) винагороди за використання корисної моделі - патент № НОМЕР_6, становить: 475 500 + 475 500 + 237 750 = 1 188 750 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят ) гривень 00 грн., які відповідачем не виплачені і станом на час розгляду справи.

Крім того, згідно умов п. 6 Договору №8/15 у разі невиплати винагороди у термін, зазначений в п. 5 даного договору, Комбінат виплачує Авторам за кожен прострочений день пеню у розмірі 0,04% від суми, належної до сплати.

Враховуючи, що до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік, позивач скористувався своїм правом визначити зазначений період в межах позовної давності, врахував що з позовом звернувся 29.01.2018 року, а тому розрахунок пені проведений станом на 29.01.2018 року, з наступним уточненням на 03.07.2018 року, до закриття підготовчого судового засідання, за наступними складовими:

1)за першою суми боргу - 475 500.00 грн. (за перший рік використання 2015 рік), період розрахунку пені:

- з 30.01.2017р. по 29.01.2018р., що відповідаєкількості днів у періоді - 364; розмір пені у відповідності до п. 6 Договору дорівнює 0,04% за один день; а тому 0,04%*475500 гривень *364 днів = 69232 (шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 80 копійок;

- з 01.02.2018 року по 01.07.2018 року, кількість днів 150 днів у періоді, що відповідає 0,04% *475500 гривень * 150 днів = 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

всього: 97732 (дев`яносто сім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 80 копійок;

2)за другою сумою боргу - 475 500.00 грн. (за другий рік використання 2016 рік), період розрахунку пені:

-з 30.01.2017р. - 29.01.2018р., що відповідаєкількості днів у періоді - 364; розмір пені у відповідності до п. 3 Додаткового договору № 1 від 21.03.2016 року дорівнює 0,04% за один день; а тому 0,04%*475500 гривень *364 днів = 69232 (шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 80 копійок;

-з 01.02.2018 року по 01.07.2018 року, кількість днів 150 днів у періоді, що відповідає 0,04% *475500 гривень * 150 днів = 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

всього: 97732 (дев`яносто сім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 80 копійок;

3)за третьою сумою боргу - 237 750.00 грн. (за третій рік використання 2017 рік), період розрахунку пені:

-01.01.2018р. - 29.01.2018р., що відповідаєкількості днів у періоді - 28; розмір пені у відповідності до п. 3 Додаткового договору № 1 від 21.03.2016 року дорівнює 0,04% за один день; а тому 0,04%*237750 гривень * 28 днів = 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 80 копійок;

-01.02.2018 року по 01.07.2018 року, кількість днів 150 днів у періоді, що відповідає 0,04% *150*237750=14265 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 00 копійок;

всього: 16927 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 80 копійок;

Разом пеня станом на 01.07.2018 року = 212393 (двісті дванадцять тисяч триста дев`яносто три) гривні 40 копійок.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, то зазначені вимоги узгоджуються із приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснюється, що за змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо обрахування 3-% річних:

1)за першою сумою боргу - 475 500.00 грн. (за перший рік використання корисної моделі 2015 рік), строк виконання зобов`язання 21.11.2015р.; відповідно становить 3% річних, за період розрахунку 22.11.2015 - 29.01.2018, в розмірі 31 266.00 грн.; та за період з 01.02.2018 року по 01.07.2018 рік, в розмірі 5862,32 гривні; всього: 37128 (тридцять сім тисяч сто двадцять вісім) гривень 32 копійки;

2)за другою сумою боргу - 475500,00 грн. (за другий рік використання корисної моделі (2016р.): строк виконання зобов`язання 31.12.2016р., відповідно становить 3% річних, період розрахунку 01.01.2017 - 29.01.2018, в розмірі 15359,00 грн., та за період з 01.02.2018 року по 01.07.2018 рік, в розмірі 5862,32 гривень; всього 21221 (двадцять одну тисячу двісті двадцять одну) гривню 32 копійок;

3)за сумою 237750,00 гривень ( за третій рік використання корисної моделі (2017р.): строк виконання зобов`язання 31.12.2017р., відповідно становить 3% річних, за період розрахунку 01.01.2018 - 29.01.2018, в розмірі 547,00 грн., та за період з 01.02.2018 року - 01.07.2018 року, в розмірі 2931,15; всього 3478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 15 копійок.

Загальний розмір 3-% річних станом на 01.07.2018 року становить: 61827 (шістдесят одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 79 копійок.

Щодо обрахування розміру інфляції:

1) за першою сумою боргу - 475 500.00 грн. (за перший рік використання корисної моделі 2015 рік),строк виконання зобов`язання - 21.11.2015р., період розрахунку з 22.11.2015-29.01.2018, інфляційне збільшення боргу 148 290,21 грн.; за період розрахунку з 01.02.2018р.-01.07.2018 р. інфляційне збільшення боргу 13437,53 грн; всього: 161727 (сто шістдесят одну тисячу сімсот двадцять сім) гривень 74 копійки;

2) за другою сумою боргу 475500,00 грн. (за другий рік використання корисної моделі (2016р.): строк виконання зобов`язання 31.12.2016р.; період розрахунку з 01.01.2017 - 29.01.2018, інфляційне збільшення боргу 64 994.88 грн.; за період 01.02.2018 - 01.07.2018, інфляційне збільшення боргу 13437,53 грн; всього 78432 (сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять дві) гривні 41 копійку;

По заборгованості за третій рік використання корисної моделі (2017р.): розрахунок не проводився, оскільки на момент звернення до суду із позовом індекс інфляції не встановлений.

Загальний розмір інфляційних витрат становить: 240160 (двісті сорок тисяч сто шістдесят) гривень 15 копійок.

Норми права застосовані судом:

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини (п1. ч. 2 ст. 11 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

П. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачає, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно до ст. 214 ЦК України:

1. Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

2. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.(ч. 1 ст. 246 ЦК України).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.(ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Ст. 418 ЦК України визначено, що:

1.Право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

2. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

3. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: винаходи, корисні моделі, промислові зразки (п. 7 ч. 1 ст. 420 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 424 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності є:

1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності;

2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності можуть бути передані відповідно до закону повністю або частково іншій особі (ч. 1 ст. 427 ЦК України).

Ст. 429 ЦК України передбачено, що :

1. Особисті немайнові права інтелектуальної власності на об`єкт, створений у зв`язку з виконанням трудового договору, належать працівникові, який створив цей об`єкт. У випадках, передбачених законом, окремі особисті немайнові права інтелектуальної власності на такий об`єкт можуть належати юридичній або фізичній особі, де або у якої працює працівник.

2. Майнові права інтелектуальної власності на об`єкт, створений у зв`язку з виконанням трудового договору, належать працівникові, який створив цей об`єкт, та юридичній або фізичній особі, де або у якої він працює, спільно, якщо інше не встановлено договором.

3. Особливості здійснення майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт, створений у зв`язку з виконанням трудового договору, можуть бути встановлені законом.

Відповідно до ст. 431 ЦК України, порушення права інтелектуальної власності,

в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 459 ЦК України:

1. Винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання.

2. Об`єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.

3. Законом можуть бути встановлені продукти та процеси, які не є придатними для набуття права інтелектуальної власності на них відповідно до цієї статті.

Ч. 2 ст. 460 ЦК України визначено, що об`єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.

Згідно ст. 462 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зв`язок засвідчується патентом.

Згідно до ч. 1 ст. 463 ЦК України, суб`єктами права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель та промисловий зразок є: 1) винахідник, автор промислового зразка; 2) інші особи, які набули прав на винахід, корисну модель та промисловий зразок за договором чи законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення,

в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України:

1. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

2. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Стаття 612. Прострочення боржника

1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

2. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи

і корисні моделі», правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Згідно зі ст. 462 ЦК України і ч. 5 ст. 6 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 28 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», спори щодо умов одержання винахідником службового винаходу (корисної моделі) винагороди та її розміру вирішуються у судовому порядку.

У пункті 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права

і суміжних прав» судам роз`яснено, що перераховані в ст. 16 ЦК України загальні способи захисту цивільних прав та інтересів поширюються на захист авторського права і (або) суміжних прав. Зазначений перелік є вичерпним, оскільки в частині другій цієї ж статті ЦК України зазначається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальні способи захисту передбачені статтею 432 ЦК 1 України та статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Це, зокрема,компенсація, відшкодування моральної шкоди при порушенні майнових прав, конфіскація контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм, та програм мовлення; вимога публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

Мотиви прийнятого рішення:

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов

не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Щодо позиції відповідача про перевищення повноважень особою, яка діяла від імені відповідача при підписанні Договору № 8/15 та при підписанні Додаткової угоди № 1 від 21.03.2016 року, ОСОБА_2 на підставі довіреності № 56 від 30.08.2012 року (а.с. 85), то про зміст такого доручення позивач був обізнаний вже під час судового розгляду, крім того, зазначений договір підписував як керівник товариства так і його зами, та інші особи керівництва, а тому умислу, або обізнаності про зазначені обставини на час підписання зазначених договорів, у діях позивача не встановлено, та відповідачем зазначені обставини не доведені.

На дійсність умов договору, які відповідали наміру сторін, підтверджено наступними діями самого відповідача, який після підписання Договору №8/15 від 02.07.2015р., подав до ДП «Український інститут промислової власності» заявку на видачу патенту України на корисну модель, а також вжити всіх заходів, необхідних для одержання патенту та підтримання його чинності, внаслідок чого 10.12.2015р. відповідачем отримано Патент на корисну модель НОМЕР_6 «ІНФОРМАЦІЯ_2» (договір №8/15 від 02.07.2015р.).

Крім того, вже після цього 21.03.2016р. між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода №1 до Договору №8/15 від 02.07.2015р. про уступку права на отримання патенту України на корисну модель.

Зазначені обставини підтверджують, що з боку відповідача в зазначеній частині щодо отримання патенту та використання корисної моделі, в цій частині зобов`язаннябули виконані в повному обсязі, про що свідчить не тільки подання заявки на отримання патенту, а й саме отримання патенту на корисну модель, та початок використання зазначеної корисної моделі з 19.05.2015 року, що підтверджено актом про використання об1єкту права інтелектуальної власності, який підписано директором технічним ОСОБА_10 ., членами комісії Головним стел плавильником ОСОБА_15 , Начальник КЦ ОСОБА_14 ., старшим майстром виробництва КЦ ОСОБА_16 , виконавцем КЦ з винахідництва та раціоналізації ОСОБА_17 , та з зазначеним актом ознайомлені винахідними - автори, в тому числі і ОСОБА_1 ..

А тому виходячи з припису ст. 241 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Стаття 241 ЦК України не ставить схвалення правочину в залежність від рішення загальних зборів, а підтвердження такого схвалення є вчинені на його виконання дії, особою в інтересах якої його укладено.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі №3-84гс16.

У вказаній постанові ВСУ зазначає, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки утвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Крім того, у постановах ВСУ від 19.08.2014 року у справі №3-38гс14 та від 19.08.2014 року у справі №3-59гс14 висловлено позицію про те, що за змістом статті 241 ЦК України схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину.

Укладення додаткової угоди №1 до договору №8/15 від 02.07.2015р., підписаної уповноваженими представниками сторін і скріпленої печаткою відповідача, додатково свідчить про схвалення сторонами умов спірного договору.

Вищенаведені обставини свідчать про тривале виконання Договору відповідачем, сторони погодили всі істотні умови цього договору та своїми діями щодо наступного схвалення умов договору підтвердили те, що спірний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що фактично доводить те, що відповідач прийняв даний договір і одночасно визнав факт його укладення.

Щодо позиції відповідача, що окремо на балансі не обліковується винахід (патент № НОМЕР_6) як тягар доказування позивачем, не може бути прийнято судом, так як облік основних засобів у товаристві ведеться саме відповідачем, і надавати пояснення бухгалтерського обліку можливо лише за умови ведення такого обліку саме позивачем.

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду розроблена корисна модель - ІНФОРМАЦІЯ_2, не є окремою машиною а є складовою конструкції багато джерельної криволінійної машини безперервного лиття заготовок, що включає проміжний ковшу, радіальний кристалізатори, зону сторічного охолодження з роздаточним приладом, калібрами і розподільним трубопроводом з форсунками, тягнущими приладами, приладу для нарізки відходів і мірних довжин заготовок, що підтверджено патентом та додаткам до акту про використання корисної моделі, а тому доказ наданий відповідачем - бухгалтерські документи щодо обліку основних засобів, не спростовують факт видачі патенту, державним органом - Державною службою інтелектуальної власності України, якою проводиться видача патентів, на підставі перевірки та обсягу документів в передбаченому законом порядку.

Також, важливим є те, що відповідач не оспорював відповідність патенту та підстави для його видачі.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено вимоги на підставі договору, укладеного у відповідності до норм чинного законодавства України, на час його укладання, та з боку позивача наведений належний, достатній та такий, що узгоджується між собою обсяг доказів на підтвердження заявлених вимог та спростування доводів відповідача, обґрунтовується умовами Договору № 8/15 та угоди про розподіл авторської винагороди за використання на комбінаті корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_2», на підставі якого відповідачем отримано патент № НОМЕР_6, та на підставі додаткового договору (угоди) № 1 від 21.03.2016 року (а.с. 16), та у своїй сукупності підтверджено доказами, оригінали яких зберігають у відповідача, що відповідачем за період з 02.07.2015 року, у разі невизнання договору та його дійсності, - зазначений договір не розірваний та не оспорений в передбаченому ЦК України порядку, що відповідач зустрічного позову не заявив, в позовному провадження із позовом про визнання договору недійсним відповідач не звертався, що відповідачем не надано доказів на спростування дійсності договору, а тому позиція позивача є обґрунтованою та доведеною під час судового розгляду, внаслідок чого позиція відповідача підлягає відхиленню.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено відповідності корисної моделі умовам патентоздатності, з огляду на непідтвердженість наявності умов надання правової охорони корисній моделі, запатентованої згідно заявки u 201506708, спростовуються ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», де передбачено, що деклараційний патент на винахід (корисну модель) видається під відповідальність його власника за відповідність винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності. Власником патенту є відповідач, таким чином, позивач не має доводити відповідність корисної моделі умовам патентноздатності, оскільки не є власником патенту.

Позиція відповідача, щодо права на безоплатне використання корисної моделі - «багато струминна криволінійна машина безперервного лиття заготовок», з підстав того що позивач на час розробки був співробітником підприємства, спростовуються ч.3 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», за яким роботодавець повинен протягом чотирьох місяців від дати одержання від винахідника повідомлення подати до Установи заявку на одержання патенту чи передати право на його одержання іншій особі або прийняти рішення про збереження службового винаходу (корисної моделі) як конфіденційної інформації. У цей же строк роботодавець повинен укласти з винахідником письмовий договір щодо розміру та умови виплати йому (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем.

Посилання відповідача на безпідставність доводів про порушення строків виплати авторської винагороди та вимоги стягнення сум інфляційних витрат, відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України, пені від суми заборгованості по виплаті авторської винагороди спростовуються наступним.

За приписами п. 54 Тимчасового положення про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні (далі за текстом - Тимчасове положення), затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 р. № 479/92, винагорода сплачується автору винаходу чи промислового зразка відповідно до договору, але не пізніше 3 місяців після закінчення кожного року, в якому використовувався винахід чи промисловий зразок, і не пізніше 3 місяців після надходження виручки від продажу ліцензії протягом строку дії патенту.

Відповідно Указу Президента України № 324/94 від 22.06.1994 р. Тимчасове положення визнано таким, що втратило чинність у частині правової охорони об`єктів промислової власності (крім пунктів 54, 59, 60, 61, 62, 68 і 70). У пункті 68 Тимчасового положення виключити слова «передбачена пунктом 26 цього Положення». Таким чином, п. 54 Тимчасового положення чинності не втратив.

У ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» зазначено, що термін «винахід» є тотожним терміну «корисна модель», таким чином, твердження відповідача, що питання, пов`язані з правовою охороною та використанням корисних моделей Тимчасовим положенням не регулюються, є безпідставним.

Так, Міністерство юстиції України листом від 24.03.2010 р. № 2609-0-33-10-34 щодо чинності Інструкції про порядок виплати винагороди за відкриття, винаходи і раціоналізаторські пропозиції від 15 січня 1974 року (далі за текстом - Інструкція) повідомило, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

За приписами п. 18 (абзац 3) Інструкції «дата начала использования изобретения должна быть подтверждена актом или другим равнозначным документом. При этом считается, что изобретения, использование которых началось в первом полугодии, считаются использованными с 1 января данного года, а изобретения, использование которых началось во втором полугодии, - с 1 января следующего года».

У відповідності до ст.ст. 253, 254 ЦК України, строки використання корисної моделі за патентом позивачем визначені вірно та узгоджується в повному обсязі із сукупністю доказів.

Щодо вирішення питань понесених судових витрат, то суд виходить з документально підтверджених витрат понесених позивачем, а саме квитанції про оплату судового збору при зверненні із позовними вимогами в сумі 8810 (восьми тисяч вісімсот десяти) гривень 00 копійок (а.с. 6), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в передбаченому ст. 141 ЦПК України порядку.

Щодо заявлений позивачем вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 146250 гривень 50 копійок, то зазначені вимоги з боку позивача не підтверджені, розрахунок не наданий, а тому підстав в передбаченому ст. 137 ЦПК України порядку, на час ухвалення судового рішення не встановлено, і в цій частині такі вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 11, ст. 92, ст. 241, ст. 421, ч. 2 ст. 427, ст.ст. 459-464, ст. 509, ст. 525, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 552, ст. 610, ст. 611, ст. 624, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст.ст. 2, 6-9, 28-29 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», ст.ст. 4,10,19,76-80,95,141, 258, 263- 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» «про стягнення коштів» - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер РНОКПП НОМЕР_4 ):

-1188750 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, заборгованість за Договором № 8/15 від 02.07.2015 року,

-212393 (двісті дванадцять тисяч триста дев`яносто три) гривні 40 копійок - пеню за період з 30.01.2017 року по 01.07.2018 року;

-240160 (двісті сорок тисяч сто шістдесят) гривень 15 копійок - інфляційні втрати за період з 22.11.2015 року по 01.07.2018 року;

-61827 (шістдесят одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 80 копійок - 3 відсотки річних, за період з 22.11.2015 року по 01.07.2018 року;

Всього: 1703131 (один мільйон сімсот три тисячі сто тридцять одну) гривню 35 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер РНОКПП НОМЕР_4 ):

-8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок, у відшкодування витрат з оплати судового збору .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» (ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ», ПАТ «ДМК»), , юридична адреса: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, ВУЛИЦЯ СОБОРНА, будинок 18-Б,

Повний текст судового рішення виготовлений 06 червня 2019 року.

Суддя Івченко Т. П.