ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м.Суми

Справа №585/1497/19

Номер провадження 22-ц/816/3447/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2019 року в складі судді Шульги В.О., постановленої у м. Ромни, повний текст якої складений 24 квітня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати недійсними рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року по цивільній справі № 585/995/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, скасувати їх та зняти з державної реєстрації;

- прийняти нове рішення по справі № 585/995/17 про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції від 24 квітня 2019 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити її вимоги, викладені у позовній заяві від 22 квітня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд керувався п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України і виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання недійсними судових рішень та їх скасування не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а вимога про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням була предметом судового розгляду і вже є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року по цивільній справі за № 585/995/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Роменський МВ УДМС України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 23 - 25).

Постановою Верховного Суду від 05 липня 2018 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року залишено без змін.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" ("Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine") від 21 грудня 2010 року, заяви N 17160/06 та N 35548/06, § 33).

За загальним правилом право на звернення до суду за захистом особа має у разі порушення, невизнання або оспорювання її власних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» та до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, зазначеними положеннями визначено, що рішення суду можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом подання позову про визнання їх недійсними.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що фактично заявник просить скасувати судові рішення по цивільній справі за № 585/995/17, які набрали законної сили та якими вирішено її позовні вимоги до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та ухвалити нове рішення по вказаній справі, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У п. 31 постанови від 15 травня 2019 року по справі за N 757/12726/18-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що висловлювання "заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), "справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовних вимог, які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих вимог, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Ураховуючи викладене, розгляд судом заявлених позовних вимог у даній справі про визнання недійсними рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 31 травня 2017 року по цивільній справі № 585/995/17, скасування їх та зняття з державної реєстрації нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з вищевказаним предметом позовних вимог.

Крім того, у зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням були предметом розгляду у суді і вже є таке, що набрало законної сили, судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, а саме: рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2017 року по цивільній справі за № 585/995/17, а про нові підстави позивач не вказала, тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відкриття провадження у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду про відмову у відкритті провадження і в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко