Справа № 299/856/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 21 червня 2018 року у справі №299/856/18 (Головуючий: Надопта І.І.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, як об`єкта права спільної сумісної власності, мотивуючи тим, що з 03.03.2016 року по 01.10.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 13 березня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачем ними 12.07.2016 року було спільно набуте майно, а саме: автомобіль марки «Nissan Qashgai», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який, відповідно до укладених договорів, зареєстроване за відповідачем, який після розірвання шлюбу відібрав у неї правовстановлюючі документи на автомобіль та відмовляється у добровільному порядку поділити відповідно до вимог ст.ст.60, 63, 69, 71 СК України та ст.372 ЦК України дане майно.

Оскільки, добровільно провести розподіл майна сторони не можуть, а відтак, позивач вважає, що порушене її право, просила суд виділити їй 1/2 частину спільно набутого у шлюбі вищезазначеного автомобіля та стягнути на свою користь судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду від 21 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як відповідач не довів жодну обставину придбання ним автомобіля нібито за особисті кошти, не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів. Матеріалами справи доведено, що час набуття автомобіля відповідає часу перебування сторін у шлюбі, джерелом набуття коштів за які було придбано спірний автомобіль є спільні заробітки сторін, фінансова допомога батьків позивача, які також мають стабільну заробітну плату, а також спільні весільні кошти.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 , які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справа, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що з 03.03.2016 року по 01.10.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Рішенням Виноградівського районного суду від 13 березня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі 14.08.2016 року, а в подальшому автомобіль 12.07.2016 року було розмитнено та поставлено на облік ОСОБА_3 , вартість якого на час придбання становила 165 039,00 грн. та вартість розмитнення автомобіля згідно декларації становила 133 186,00 грн. і загальні витрати на придбання спірного автомобіля складають 298 225,00 грн..

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 право власності на автомобіль марки «Nissan Qashgai», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також відповідно до укладених договорів зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 ..

Відповідно до ст.ст.60, 63, 70, 74 СК України майно набуте за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При постановленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції, констатував, що позивач не надала належних, достовірних та переконливих доказів того, що спірний автомобіль є їх з колишнім чоловіком спільною власністю та з пояснень відповідача та наданих ним письмових доказів, які у судовому засіданні не були спростовані і вбачається, що кошти на придбання в майбутньому автомобіля йому надали батьки, зокрема, з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №К66М340449904КТО від 11.06.2018 року, що 25.10.2010 року мати відповідача зняла з депозиту свого рахунку суму 9 723,00 Євро, які в 2013 році передала йому на придбання автомобіля.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що мати відповідача у 2013 році передала кошти у сумі 9 723,00 Євро для придбання ним автомобіля і, що саме за ці кошти був придбаний автомобіль в Угорській Республіці у квітні 2017 року відповідачем і такий є його особистою власністю.

Ті обставини, що відповідач сам поїхав в Угорську Республіку з метою фактичного придбання автомобіля не має юридичного значення для визначення спірного автомобіля - особистою власністю ОСОБА_3 ..

Із врахуванням доказів, які надані позивачем та відповідачем у справі та на підставі заявлених ними вимог та заперечень, їх доходів, які надані для підтвердження обставин, якими обґрунтовуються та заперечуються вимоги, судова колегія вважає, що автомобіль був придбаний сторонами у шлюбі і такий є спільною сумісною власністю сторін.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду підлягає скасуванню у відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги позивача слід задовольнити частково та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля, а у решті позову відмовити із вищевказаних підстав.

Судові витрати у відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України, які складаються із судового збору при оплаті ОСОБА_2 при зверненні у суд із позовом у сумі 825,20 грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 1 239,00 грн., а всього 2 064,20 грн. покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 032,10 грн. (2 064,20 грн./2), яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.3, 60, 63, 70, 74 СК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду від 21 червня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки, Нісан Кашкай, 2011 року випуску, держномер НОМЕР_1 .

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 032 грн. 10 коп. сплаченого нею судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой