Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа №554/1566/17

провадження №61-3643св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2017 року у складі судді

Чуванової А. М. та постанову апеляційного суду Полтавської області

від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Триголова В. М.,

Карпушина Г. Л., Дорош А. І.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

представники позивача: Мікуліна Тетяна Олександрівна , Камінська Марина Ігорівна ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 879 864, 75 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 27 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі

65 976 доларів США на умовах, визначених договором з кінцевим строком повернення 12 лютого 2036 року.

3. Виконання умов кредитного договору позичальником ОСОБА_1 забезпечено договором поруки, укладеним 27 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2

4. 24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за зазначеним кредитним договором.

5. Неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яку просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави

від 01 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 879 864, 75 грн. Вирішено питання розподілу судового збору.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини сторін випливають з кредитного договору. Позичальник допустив утворення заборгованості, тому є підстави для її стягнення в судовому порядку, у тому числі і з поручителя, як солідарного боржника.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення суду першої інстанції змінено.

Зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пені за непогашення своєчасно суми кредиту з

513 010, 12 грн до 183 427 грн, зменшено загальний розмір стягнутої заборгованості з 879 864 , 75 грн до 550 281, 63 грн. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

9. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд прийшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по кредиту, проте прийшов висновку про застосування частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту. Апеляційний суд вважав доцільним визначити розмір пені, який становитиме 50% від суми основної заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій усічні 2018 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

11. Позичальник ОСОБА_1 з касаційною скаргою не звертався, на вчинення таких дій адвоката Марченко Г. І ., яка діє в інтересах поручителя

ОСОБА_2 не уповноважував.

12. Зважаючи на викладене колегія суддів розглядає касаційну скаргу в межах доводів щодо вирішення спору в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та справедливому її розгляду. Зокрема, з поручителя ОСОБА_2 стягнуто борг на користь неналежного кредитора, так як права за договором поруки, що укладений з останньою, позивач не купував, за умовами договору відступлення прав вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги лише за кредитним договором та іпотечними договорами.

14. Касаційна скарга також містить посилання на недоведеність суми боргу, оскільки суму боргу позивач підтверджує лише довідкою про стан заборгованості, в якій не встановлено ні період, ні належна сума нарахування, а у вимозі від 17 листопада 2017 року, яка направлена ОСОБА_1 вже після відкриття апеляційного провадження позивач вимагає сплати лише суму еквівалентну 13 587, 92 доларів США.

15. Аргументом касаційної скарги також указано відсутність у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на стягнення коштів у іноземній валюті, оскільки останнє не є фінансовою установою у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Доводи інших учасників справи

16. Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. 27 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 65 976 доларів США на умовах, визначених договором, з кінцевим строком повернення 12 лютого 2036 року.

18. 27 лютого 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_1 по кредитному договору між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

19. 17 березня 2008 року додатковою угодою внесено зміни до кредитного договору в частині розміру та валюти кредиту, погоджено розмір боргових зобов`язань 19 915 доларів США.

20. 24 лютого 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за зазначеним кредитним договором.

21. Звертаючись з цим позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути заборгованість, яка утворилась за кредитним договором станом на 02 лютого 2017 року у розмірі 879 864, 75 грн, із яких: заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 13 587,92 доларів США, що еквівалентно 366 854,63 грн; пеня за непогашення своєчасно суми кредиту в сумі 513 010,12 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

22. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

23. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

24. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

25. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

27. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором. Судові рішення у справі ухвалені на користь позивача.

28. З обставин справи слідує, що поручитель ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог, посилалась на пропуск позивачем установленого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку пред`явлення вимоги до поручителя, оскільки направленням 25 березня 2016 року досудової вимоги на адресу позичальника ОСОБА_1 ( а. с. 192 т. 1) кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання.

29. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

30. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

31. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

32. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

33. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

34. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

35. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

36. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

37. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

38. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

39. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

40. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

41. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

42. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16.

43. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

44. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

45. Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

46. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

47. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

48. Умовами договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором (пункт 4.1). Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань у повному обсязі (пункт 4.2).

49. Тобто, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а наявна в договорі стаття 4, якою встановлено, що порука втрачає чинність після повного виконання боргових зобов`язань, не може вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту статей 251, 252 ЦК України, де визначено, що настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

50. Крім того, слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

51. Ураховуючи те, що надісланням 25 березня 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 25 квітня 2016 року, а до суду з цим позовом до поручителя звернувся лише у лютому 2017 року, зі спливом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначених частиною четвертою статті 559 ЦК України, тобто порука припинилася.

52. Оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимог про стягнення з поручителя сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

53. Частиною першою статті 412 ЦПК України підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

54. Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

55. У ході касаційного перегляду встановлено неправильне застосування судами норм матеріального права в частині вирішення позовних вимог до поручителя.

56. Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Розподіл судових витрат

57. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

58. Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалені у цій справі судові рішення до ухвалення судового рішення у справі.

59. Ураховуючи наведене, на позивача покладається обов`язок по сплаті судового збору у розмірі 26 935,94 грн на користь держави за перегляд справи судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня

2017 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення.

3. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь держави (УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)» 26 935,94 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська