Ухвала

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №646/5556/17

провадження № 61-6611ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від

12 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого

2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року касаційну скаргу було залишено без руху, надано строк до 27 вересня 2019 року для подання до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначення поважних причин пропуску строку та надання доказів на їх підтвердження.

На виконання вимог указаної ухвали суду у травні 2019 року заявник надіслав заяву про усунення недоліків у якій зазначив, що підстави наведені в касаційній скарзі щодо неможливості сплати судового збору існують до теперішнього часу, а тому Управління не має можливості усунути недоліки, визначені в ухвалі суду касаційної інстанції.

Також, заявнику необхідно було подати касаційну скаргу у новій редакції, викладену українською мовою.

У жовтні до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та заява про усунення недоліків касаційної скарги. Зазначені процесуальні документи викладені російською мовою.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі (№ 10-рп/99) за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про засади державної мовної політики» до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті (зокрема і російської мови), застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Тобто, обов`язковою умовою для здійснення судочинства в Україні регіональною мовою (мовами) є її поширення як такої на відповідній території України згідно з рішенням місцевої ради.

На території міста Харкова, Харківської області російська мова як регіональна мова була скасована рішенням Харківської міської ради № 883-VІI від 06 грудня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зазначені положення ЦПК України неодноразово роз`яснювалися заявнику, ураховуючи, що із касаційною скаргою, аналогічного змісту, вона звертається втретє.

Таким чином, станом на 17 жовтня 2019 року вимоги ухвали Верховного Суду від 09 вересня 2019 року, ОСОБА_1 не виконала.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 липня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах

м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Г. І. Усик