Справа № 209/2637/18
Провадження № 2/209/260/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Міханько К.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кущ О.М.,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - Перша Кам`янська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк в три місяці для звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді належного їй на праві власності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_5 та її діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . За життя мати прийняла рішення, що після її смерті вказаний житловий будинок успадкує одноособово вона, позивач ОСОБА_1 , що було обговорено з усіма членами родини, які не мали проти цього ніяких заперечень. У спадковому будинку вона мешкала з 2009 року, а 01 липня 2011 року, з дозволу матері, як власника будинку, вона була зареєстрована в ньому та стала постійно в ньому проживати. З 2011 року в будинку разом з нею стала проживати мати ОСОБА_6 , яка хворіла і потребувала стороннього догляду та допомоги, які забезпечувала їй вона, ОСОБА_1 . При цьому мати залишалася бути зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації свого чоловіка ОСОБА_5 та молодшої дочки ОСОБА_3 . Після смерті матері вони, позивачі, не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вона, ОСОБА_1 , вважала, що, проживаючи в спадковому будинку разом із спадкодавцем на час її смерті, вона прийняла спадщину, і в будь-який момент зможе юридично оформити свої спадкові права, а ОСОБА_2 не мав наміру приймати спадщину, бо був обізнаний про бажання матері щодо прийняття спадщини лише її дочкою ОСОБА_8 . Вона, ОСОБА_1 , постійно проживала і проживає по теперішній час у спадковому будинку, сплачує всі необхідні платежі, підтримує будинок у належному санітарно-технічному стані, він є її єдиним постійним місцем реєстрацію та проживання. Протягом тривалого часу після смерті матері відповідачі, які є спадкоємцями першої черги за законом, виконуючи волю померлої, не висловлювали бажання приймати спадщину. Проте, у червні 2018 року відповідачі почали висловлювати бажання прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6 у вигляді будинку АДРЕСА_3 та про розподіл цього будинку між спадкоємцями. У зв`язку з порушенням відповідачами умов домовленості він, ОСОБА_2 , також вирішив звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, щоб в подальшому оформити свою частку спадщини на старшу сестру ОСОБА_1 Про існування буд-яких строків для прийняття спадщини він не знав і вважав, що сестра ОСОБА_1 , яка на момент смерті матері мешкала разом з нею, прийняла спадщину одноособово. Про те, що він, ОСОБА_2 , має звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому стало відомо після того, як він дізнався, що ОСОБА_9 не оформила свої спадкові права, а на спадковий будинок претендують відповідачі. 19 червня 2018 року вони, позивачі, звернулися до Першої кам`янської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 Постановою державного нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку з пропуском строку для подання заяви на прийняття спадщини. Вважають, що строк для подання заяв про прийняття спадщини був пропущений ними з поважних причин, при цьому вони не зверталися до нотаріальної контори із заявами про відмову від спадщини, отже мають право на отримання спадщини після смерті матері. Посилаючись на статті 1221, 1261, 1279, ч.3 ст. 1271, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», просять визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю три місяці.

Ухвалою судді від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого засідання, за клопотанням позивача ОСОБА_1 з Першої кам`янської державної нотаріальної контори була витребувана спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву (а.с. 74-76), де зазначила, що позовна заява не підлягає задоволенню, а викладені позивачем факти не відповідають фактичним обставинам справи. Посилаючись на статті 1220, 1222, 1269, 1270, 1271, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», постанови Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1485цс15), просить відмовити позивачам у задоволенні позову, бо ними не доведено поважність причин, з яких вони пропустили встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 82), про причини неявки суд не повідомили та не надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - Першої кам`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Від завідувача Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової Л.В. до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_5 та представника Першої кам`янської державної нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що її померла ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_6 останні три роки до своєї смерті проживала разом з нею у будинку АДРЕСА_3 . Цей будинок належав матері. Проте мати була зареєстрована разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 та молодшою дочкою ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 . Після смерті матері вона, брат ОСОБА_2 , вітчим ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_3 домовилися, що будуть спадкувати майно, що залишилося після матері, в рівних частках. Вони з братом ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу шести місяців після смерті матері, і нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідачі не зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, але вони були зареєстровані за однієї адресою разом із матір`ю, тому вони можуть оформити спадщину. Вона та брат не можуть добровільно вирішити з відповідачами питання щодо поділу спадщини. Житловий будинок АДРЕСА_3 мати отримала у власність після своєї матері ОСОБА_10 Бабуся ще за життя хотіла переоформити цей будинок на неї, позивачку ОСОБА_1 Мати зареєструвала її, ОСОБА_1 , у спадковому будинку, і вони разом мешкали в ньому до смерті матері. Останній рік перед смертю матері з ними також проживала ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 мешкав один у своєму будинку по АДРЕСА_4 . ОСОБА_11 мешкав зі своєю сім`єю по АДРЕСА_5 . Всі спадкоємці домовилися, що спадковий будинок продавати не будуть, і в цьому будинку вона буде мешкати одна. Мати бажала, щоб будинок належав тільки їй, а що мати казала брату та сестрі, їй невідомо. За життя матері вони взагалі не розмовляли про спадкування. Вона та брат ОСОБА_2 своєчасно не звернулися до нотаріальної контори, бо їм надали консультацію, що вони можуть прийняти спадщину після шести місяців. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вони звернулися в червні 2018 року, бо дізналися, що відповідачі мають намір продати будинок.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Кущ О.М. у вступному слові підтримувала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Пояснила суду, що зі слів позивачів, їй відомо, що вони не звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті матері, бо була домовленість між усіма спадкоємцями про те, що будинок успадкує позивач ОСОБА_1 , яка мешкала разом з матір`ю на момент її смерті. Тому ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вважає, що позивач ОСОБА_1 пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, якими є її юридична необізнаність щодо строків та порядку оформлення спадщини, оскільки вона вважала, що, залишившись проживати у будинку після смерті матері, вона зможе оформити спадщину в будь-який час. Позивач ОСОБА_12 також пропустив строк для подання заяви з поважних причин, бо вважав, що спадщину у вигляді спадкового будинку одноособово прийняла ОСОБА_1 , а коли він дізнався про наміри відповідачів прийняти спадщину у вигляді спірного будинку, в нього виникло бажання також прийняти свою частку спадщини, у зв`язку з чим він звернувся до нотаріальної контори, щоб прийняти свою частку, а потім передати її ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у вступному слові заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що вона останній рік перед смертю матері також проживала в будинку по АДРЕСА_1 разом з матір`ю і сестрою ОСОБА_1 , хоча залишалася зареєстрованою разом з батьком в будинку по АДРЕСА_4 , де проживав її батько. Вона також доглядала за матір`ю. Між ними не було ніякої домовленості відносно того, що спадковий будинок залишиться лише сестрі ОСОБА_1 Вона не бажає, щоб позивачі отримали у спадщину будинок, а хоче одна отримати цей будинок у власність в порядку спадкування, а потім оформити його на своїх дітей. Вона та батько ОСОБА_5 зверталися до нотаріальної контори, щоб отримати спадщину, але нотаріус відмовив, бо ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з претензією до спадкоємців ОСОБА_13 , але офіційної відмови нотаріуса не було і офіційно заяви вони ще подавали.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Швець М.В. у вступному слові заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, оскільки позивачі не надали доказів на підтвердження того, що вони пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а юридичні необізнаність, незнання та фактичне проживання із спадкодавцем на момент його смерті, не є поважними причинами пропуску строку.

Вислухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , представника позивачів - адвоката Кущ О.М., відповідача ОСОБА_3 , її представника - адвоката Швець М.В., дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 94).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_6 та позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 11, 12).

Згідно довідки № 612, що видана 07 липня 2015 року головою квартального комітету № 4 (а.с. 97 оберт), ОСОБА_6 на момент смерті була зареєстрована разом із чоловіком ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_3 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .

Проте, за місцем реєстрації ОСОБА_6 не мешкала, а з грудня 2011 року до дня смерті фактично мешкала у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про проживання № 1241 від 23 червня 2018 року (а.с.15), що складений на підставі свідчень мешканців сусідніх будинків: ОСОБА_15 (будинок АДРЕСА_6 ); ОСОБА_16 (будинок АДРЕСА_7 будинок АДРЕСА_8 , та підписаний головою квартального комітету № 12 Дніпровськогзо району Білоус О.І .

В цьому акті також зазначено, що разом з ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_3 мешкала її дочка ОСОБА_1 , і вони вели спільне господарство.

Як вбачається із довідки № 1150 від 03 травня 2018 року, виданої головою квартального комітету № 12 Дніпровського району Білоус О.І . (а.с. 14), та паспорту (а.с 98 оберт), позивач ОСОБА_1 була зареєстрована у вказаному житловому будинку з 01 липня 2011 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що до своєї смерті мати ОСОБА_6 фактично мешкала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею мешкала позивач ОСОБА_1 . Вона, відповідач ОСОБА_3 , також останній рік перед смертю матері мешкала разом із матір`ю ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_1 у цьому будинку та допомагала доглядати за матір`ю.

Таким чином, судом встановлено, що на момент смерті спадкодавець ОСОБА_6 фактично мешкала разом із своїми дочками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із спадкової справи, копія якої витребувана судом від Першої кам`янської державної нотаріальної контори (85-102), спадкова справа № 275/2015 після померлої ОСОБА_6 була заведена та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 57397002 на підставі заяви - претензії ПАТ «Альфа-Банк» з вимогами до спадкоємців померлої ОСОБА_6 , яка була подана до нотаріальної контори 28 квітня 2015 року. Ніякі інші спадкоємці померлої протягом шести місяців після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 лише 19 червня 2018 року, тобто після закінчення строку у шість місяців, який почався з часу відкриття спадщини (а.с. 85 оберт та а.с. 86).

Постановою державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори (а.с. 102) позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням спадкоємцями строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, суд може надати йому додатковий строк, достатній для подання заяви для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, вказано про те, що за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У позовній заяві та в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 стверджувала, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживала разом з матір`ю на момент її смерті у спадковому будинку, була зареєстрована в цьому будинку і мати бажала, щоб вона єдина успадкувала, а тому вважала, що вона прийняла спадщину і може юридично оформити її у будь-який момент. Також посилалася на те, що між усіма спадкоємцями була домовленість про те, що вони всі будуть спадкувати майно, що залишилося після смерті матері, у рівних частках, а тому не подавала заяву до нотаріуса.

Позивач ОСОБА_2 у позовній заяві стверджував, що він не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що сестра ОСОБА_1 єдина успадкувала належний матері житловий будинок, а коли дізнався, що на будинок претендують відповідачі, то вирішив і сам подати заяву, щоб отримати свою частку спадщини, а потім передати її сестрі ОСОБА_18 .

Суд вважає, що зазначені позивачами причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними; позивачі свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняли дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, а те, що вони не скористалися своїм правом на прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, не є правовою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, а також відповідає роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені у Листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13.

Ніяких інших поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі в позовній заяві та в судовому засіданні не зазначили і не надали докази, які б підтверджували, що вони пропустили строк для подання заяви з причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для них труднощами на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та відсутність підстав для надання позивачам додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне відмовити позивачам в задоволенні їх позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачами судові витрати покладаються на них та не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - Перша Кам`янська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини.

Повне рішення складено 23 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.