Справа № 567/575/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну праву за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Острозького районного суду Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 на своє утримання, до досягнення сином трьох років.

В обгрунтування позову зазначає, що з 04.07.2016 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого у них є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що протягом останнього часу сторони проживають окремо, зокрема вона з малолітнім сином в с.Плоске Острозького району, при цьому, син перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Зазначає, що не має можливості надати належне утримання для сина, оскільки її дохід складається з допомоги на одну дитину одиноким матерям, яку вона отримує на дитину ОСОБА_4 та щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини, яку вона отримує на малолітнього сина ОСОБА_3 При цьому, вказує, що інші джерела доходу у неї відсутні, власного рухомого чи нерухомого майна, грошових заощаджень вона не має.

Зазначаючи, що відповідач є працездатною особою, працює на посаді різноробочого в КНП "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради, від чого отримує стабільний та регулярний дохід, який використовує для задоволення власних потреб, має добрий стан здоров`я, інші особи на його утриманні не перебувають, а вона, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, немає можливості працювати, просить позов задоволити повністю.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановив наступне.

Ухвалою суду від 21.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, передбачене ст.274-279 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строки для подання письмових заяв по суті спору.

У встановлений судом строк, відповідач відзив на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 04.07.2016 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Острозького району, сторони у справі перебувають у шлюбі з 04.07.2016 року (актовий запис №02).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.12.2016 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Окрім того, з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.10.2010 року Плосківською сільською радою Острозького району Рівненської області, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №341/02.23, виданої 07.05.2019 року Плосківською сільською радою Острозького району Рівненської області, вбачається, що на утриманні в позивачки перебуває малолітній син ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження №24 від 11.10.2010 року).

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Острозької районної державної адміністрації №688 від 24.04.2019 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку у вказаній установі та отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів) на сина ОСОБА_4 , 2010 р.н., та її розмір за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року становив 9981 грн. 84 коп.

Водночас, з довідки управління соціального захисту населення Острозької районної державної адміністрації №688 від 24.04.2019 року вбачається, що позивака отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини на сина ОСОБА_3 , 2016 р.н., розмір якої за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року становив 5160 грн.

З довідки КНП "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради від 29.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у вказаній установі на посаді підсобного робітника з 03.12.2018 року та його дохід за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року становить 24339 грн. 60 коп.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, малолітній син сторін ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач достатньої участі в матеріальному забезпеченні дитини не бере.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 р.), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Окрім того, відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , будучи батьком дитини, свого малолітнього сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дитини не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, довідки про доходи ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач з 03.12.2018 року працює в КНП "Центральна міська лікарня" Рівненської міської ради на посаді підсобного робітника та його дохід за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року становив 24339 грн. 60 коп.

Статею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому при вирішенні питання про стягнення аліментів суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходів.

Одночасно, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, відсутність у відповідача по справі інших утриманців, рухомого чи нерухомого майна, грошових заощаджень.

Окрім того, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , водночас, здійснює догляд за малолітнім сином ОСОБА_3 до досягнення ним трирічного віку та не має змоги працювати, а отже отримувати дохід та матеріально зебезпечувати дітей.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач коштів на утримання сина в належному розмірі не надає, хоча зобов`язаний це робити за приписами ст.180 СК України, виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, то з нього на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що дружина відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 , який на даний час проживає з нею.

Частиною 2 ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Оскільки, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, а відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, то з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини ОСОБА_1 , суд враховує, що ОСОБА_2 працездатний, офіційно працевлаштовий, має добрий стан здоров`я, інших утриманців, окрім позивачки та малолітнього сина не має, власного рухомого, нерухомого майна та грошових заощаджень не має.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.

Окрім того, при вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів утримання малолітнього сина ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 чи інших доказів, які спростовують встановлені судом обставини, суду не подав.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 10.05.2019 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1536 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст.84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 травня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 10 травня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.