Дата документу 04.06.2019
Справа № 501/1637/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 (заінтересована особа ОСОБА_5 ) про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_3 із заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), яким:

- обмежити спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_3 і малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 і малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 і малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_5 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 і малолітньою ОСОБА_4 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свою заяву ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 20.10.2018 р. ОСОБА_6 , за сприянням і допомогою своїх батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , без згоди матері дитини, вивіз ОСОБА_4 у невідомому напрямку з пляжу «Ювілейний», який розташований в с.Молодіжне Овідіопольського району Одеської області. За даним фактом ОСОБА_3 негайно звернулась до правоохоронних органів.

Згодом місцезнаходження дитини було встановлено у м.Ростов-на-Дону, Росія. Своєї згоди на вивезення дитини та її проживання в Російській Федерації ОСОБА_3 не давала. При цьому, ОСОБА_6 відмовлявся повертати дитину та перешкоджав спілкуванню матері з дитиною.

Заявниця вказує на те, що ОСОБА_5 перевозила на власному автомобілі малолітню ОСОБА_4 після того, як її син - ОСОБА_6 - забрав дитину на пляжі «Ювілейний», а також, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 в м.Ростов-на -Дону , під час зустрічей ОСОБА_3 з дитиною на підставі ухвали суду висловлювала на адресу заявниці погрози, принижувала її гідність, тим самим підтримуючи та погоджуючи неправомірну поведінку свого сина.

Вказаними діями ОСОБА_5 нанесла заявниці та дитині психологічну травму, що призвело до пролонгованого стресу, порушення базової довіри, інших психологічних та неврологічних реакцій, в зв`язку з чим вони потребують психологічної реабілітації. Просить видати обмежувальний припис.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали викладені в заяві обставини та просили задовольнити заявлені вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибула. Представник заінтересованої особи - Христюк Ю.Г. просив у задоволенні заяви відмовити в зв`язку з ненаданням суду беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства.

Ст.350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2014 р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що відділом Управління ЗАЦС Ульяніської області по Залізничному району м.Ульяновськ видано Свідоцтво про укладення шлюбу.

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 28 листопада 2018 р. № 368 визначено порядок зустрічей ОСОБА_6 з малолітньою донькою ОСОБА_4 : в суботу з 10.00 годин до 13.00 годин і з 16.00 годин до 18.30 годин у присутності матері дитини, в день народження дитини і у святкові дні з 16.00 годин до 19.00 годин у присутності матері.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2018 р. шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дитини з матір`ю, постановлено рішення про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 у батька ОСОБА_6 та повернення дитини до матері ОСОБА_3 В цій частині допущено негайне виконання рішення.

Приводом для звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про відібрання дитини послужив той факт, що 20 жовтня 2018 року ОСОБА_6 без згоди матері дитини вивіз ОСОБА_4 у невідомому напрямку з пляжу «Ювілейний», що знаходиться на території с.Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, де ОСОБА_3 і малолітня ОСОБА_4 перебували на відпочинку. Місцезнаходження дитини було невідомо.

25.10.2018 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зареєстровано кримінальне провадження № 0002211 з правовою кваліфікацією - ч.2 ст. 146 КК України.

За даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_6 . 23 жовтня 2018 року покинув територію України через пункт перепустки «Танюшівка-Ровеньки» в Росію.

Інформація щодо перетину Державного кордону України гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаний період відсутня.

03.01.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що у період часу з 20.10.2018 р. по 25.12.2018 р. невстановлена особа, перебуваючи на території с.Танюшівка Новопсковського району Луганської області організувала незаконне переправлення малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України, без передбаченого законом дозволу. Кримінальному провадженню з правовою кваліфікацією - ч.1 ст. 332 КК України - привласнено номер 0000012.

Також 19.12.2018 р. на підставі заяви ОСОБА_3 зареєстровано кримінальне провадження № 0000036 за фактом протиправних дій, вчинених в умовах особливого період з боку працівників Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 419 КК України.

В зв`язку з встановленням перебування дитини разом із батьком ОСОБА_6 на території Російської Федерації, ОСОБА_3 звернулась до Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону з позовом до останнього про повернення дитини ОСОБА_4 до держави постійного проживання - Республіку Україну на підставі міжнародного договору Російської Федерації - Гаагської Конвенції про міжнародно-правові аспекти викрадення дітей від 25.10.1980 року.

В рамках цієї справи ухвалою Первомайського районного суду м.Ростов-на-Дону від 25.12.2018 р. встановлено ОСОБА_3 тимчасовий порядок спілкування з дитиною ОСОБА_4 , до розгляду суперечки по суті та набрання рішенням законної сили наступним чином: з понеділка по п`ятницю з 16 годин до 18 годи, в суботу та неділю з 10 годин до 12 годин за місіям проживання дитини - АДРЕСА_4 .

Постановою Комісії у справах неповнолітніх і захисту їх прав Адміністрації Залізничного району м.Ростов-на-Дону від 31.01.2019 р. на підставі ч.2 ст.5.35 Кодексу РФ «Про адміністративні правопорушення» ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за перешкоджання в здійсненні законних прав на виховання дитини її матері ОСОБА_3

28 лютого 2019 року апеляційною ухвалою судової колегії з цивільних справ Ростовського обласного суду постановлено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_6 повернути неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місце її постійного проживання - державу Україну, шляхом передачі неповнолітньої дитини ОСОБА_4 матері ОСОБА_3 протягом 1 доби.

Згідно листа КНП «Чорноморська лікарня» від 02.05.2019 р. ОСОБА_4 встановлений діагноз: Синдром підвищеної нервово-рефлекторної збудливості з порушенням нічного сну. Призначене медикаментозне лікування.

Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області № 20 від 26.04.2019 р. ОСОБА_4 поставлена на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (психологічне насильство з боку батька).

Відповідно до висновку експерта № 24/19, складеного 20.05.2019 р., ситуація розставання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її матір`ю ОСОБА_3 шляхом насильного відібрання (викрадення) дитини її батьком ОСОБА_6 була психотравмувальною для неї. Наслідками такого відібрання є: втрата матері на 52 дні була великим горем для ОСОБА_4 , яке призвело до пролонгованого стресу; після повернення до матері дитина має неврологічні ускладнення (відповідно до медичної документації) та порушення базової довіри, яка формується у дитини через встановлення емоційного контакту з матір`ю. Ситуація насильного відібрання дитини її батьком ОСОБА_6 є актом психологічного насилля. В інтересах дитини не є доцільним забезпечення її контактів з бабусею ОСОБА_5 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, актуальної ситуації розвитку. Експертом рекомендоване утримання від контактів, в тому числі, з бабусею ОСОБА_5 , оскільки акт несподіваного різкого примусового відібрання ОСОБА_4 від матері на дуже тривалий (з психологічної точки зору) час свідчить про грубе нехтування інтересами дитини з боку батька та дідуся з бабусею, про порушення базових принципів виховання. На цей час бабуся ОСОБА_5 не є значущою у житті ОСОБА_4 , сприймаються нею як стороння особа, викликає негативні переживання. Дитина потребує спокою та стабільності, відсутності тривожних факторів, впливаючих як на неї, так і на її матір.

Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст.3 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» (надалі Закон) визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 6 ч.1 ст.1 Закону кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Пунктом 8 ч.1 ст.1 Закону передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п.2 ст.24 Закону передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа або її представник.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Частиною 3 статті 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Враховуючи те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 є членами однієї родини, мають одне й те ж місце проживання в м.Одесі, приймаючи до уваги виключність обставини справи, оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 9, 12, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , - строком на 6 (шість) місяців і визначити їй наступні тимчасові обмеження:

1) обмежити спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_3 і малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

2) заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 і малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) заборонити ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 і малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривдникам, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

4) заборонити ОСОБА_5 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 і малолітньою ОСОБА_4 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 04 червня 2019 року.

Суддя: