Справа № 464/5095/18 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/159/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову і до досягнення ним повноліття.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 липня 2013 уклала шлюб із відповідачем, в якому у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17 січня 2018 року шлюб між ними розірвано.

Зазначала, що на даний час дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні та матеріальному забезпеченні. Допомоги від держави на утримання дитини не отримує.

Після розірвання шлюбу відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Зазначила, що 21 лютого 2018 року відповідач звернувся до неї із розпискою про те, що вона не матиме до нього претензій в частині стягнення аліментів на утримання сина, натомість він зобов?язувався відкрити депозитний рахунок в установі банку на ім?я ОСОБА_3 , на який щорічно перераховуватиме кошти в розмірі 24000 грн. Вказувала, що підписала вказану розписку, оскільки відповідач не надав би їй нотаріально посвідченої згоди на виїзд сина разом із нею за кордон. Стверджує, що її доходи складаються із заробітної плати, розмір якої за останні шість місяців становить 63 432,66 грн. Відповідач зареєстрований приватним підприємцем, займається стоматологічною практикою та працює приватно лікарем-стоматологом та отримує нерегулярний, мінливий дохід. За час спільного проживання його доходи за 2017 рік становили 10-20 тисяч грн щомісячно.

Враховуючи викладене, вважала за можливе та необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначала, що відповідач аліментів нікому не платить, неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має. Зазначила, що несе додаткові витрати на утримання дитини щомісячно у розмірі 600-700 грн, оскільки їх спільний з відповідачем син погано розмовляє, що спричиняє потребу у заняттях з логопедом. Окрім цього, планує дати його на заняття з плавання з метою його фізичного та емоційного розвитку.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 21 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1559 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Вирішено, що розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено негайному виконанню.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду в оскаржуваній частині таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також вважає, що при визначенні розміру аліментів судом не було враховано розмір доходів стягувача та понесені ним витрати на утримання дитини. Зазначає, що доходи відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі 4 тис. гривень на утримання сина. Просить скасувати оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів в сумі 1559 грн щомісячно та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на їх спростування, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд виходив з тих обставин, що аліменти в розмірі 1559 грн щомісячно, відповідають мінімальному рекомендованому розміру і є достатніми для забезпечення першочергових потреб малолітнього і такі слід стягувати з 5 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з 5 вересеня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, проте не погоджується з визначеним судом розміром аліментів враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17 січня 2018 року шлюб, укладений між ними, розірвано. Рішення набрало законної сили 16 лютого 2018 року.

Позивач працює юрисконсультом І категорії у Львівській філії Концерну радіомовлення, радіозв?язку та телебачення та сукупний дохід за період з 01 лютого 2018 по 31 липня 2018 року склав 79789,50 грн, сума до виплати - 63432,66 грн, що стверджується довідкою №596/6-05 від 27.08.2018.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, вид його діяльності - стоматологічна практика, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає із матір`ю, що стверджується довідкою (випискою з будинкової книги) №1091 від 04 вересня 2018 року.

21 лютого 2018 року позивач написала розписку, в якій зазначила, що надає погодження щодо розміру та порядку виплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , шляхом сплати грошових коштів від ОСОБА_2 на депозитний банківський рахунок у річному розмірі 24000 грн. Жодних претензій щодо сплати останнім аліментів мати не буде, що стверджується відповідною розпискою, копія якої міститься в матеріалах справи.

22 лютого 2018 між Публічним акціонерним товариством «Міжнародний інвестиційнй банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_2 (надалі - Вкладник) укладено договір №00403.18-РD.117 на користь третьої особи - ОСОБА_3 , відповідно до умов якого Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи №4846 в день підписання Договору, що підтверджується копією відповідного договору.

Згідно з випискою по даному договору від 22 лютого 2018 станом на 19 жовтня 2018 року на згаданому депозитному рахунку знаходиться грошова сума у розмірі 31123,13 грн.

Разом із тим у судовому засіданні в суді першої інстанції позивач ствердила, що написала таку розписку, оскільки відповідач не надав би їй нотаріально посвідченої згоди на виїзд сина разом із нею за кордон. Відповідач дані обставини заперечив та ствердив, що позивач сама запропонувала йому відкрити депозитний рахунок, на який би він перераховував кошти на майбутнє сина, натомість не вимагатиме стягнення з нього аліментів на її користь на утримання спільного сина.

Враховуючи, що сторони в суді першої інстанції не надали суду доказів на підтвердження своїх позицій, а відтак, попри наявність даної розписки, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, з метою якнайкращого захисту інтересів дитини суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому частиною другою зазначеної норми передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання малолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я сторін та їхньої малолітньої дитини, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, відсутності у відповідача на утриманні інших осіб, тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України гарантований та рекомендований розміри аліментів закріплено на рівні 50 % та 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років з 01 липня становить 1559 грн.

З урахуванням вищевикладеного, а також доходів кожного з батьків, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів в сумі 2500 грн буде достатнім для дитини, а також, що такий розмір аліментів для відповідача (при наявності у нього постійного джерела доходу від стоматологічної практики) не є великим і їх стягнення не поставить його в скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2018 року в частині визначення розміру аліментів слід змінити шляхом їх збільшення з 1559 грн до 2500 грн.

Вимоги позивачки про стягнення з відповідача 4000 грн. аліментів на утримання дитини є дещо завищеними, належним чином не обґрунтовані, а тому така сума аліментів не може бути стягнута.

В решті рішення колегія суддів вважає законним, обгрунтованим та таким, що ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити часткво.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 листопада 2018 року змінити

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.