ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2546/18

Головуючий у першій інстанції - Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/426/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар - Позняк О.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - територіальна громада с. Смолин в особі Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року у складі судді Хоменко Л.В., повний текст якого складений 10.01.2019 року в м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до територіальної громади с. Смолин в особі Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила надати додатковий строк терміном три місяці з дати набрання судовим рішенням законної сили для прийняття спадщини за заповітом, складеним 05.11.2002 року ОСОБА_4 та посвідченим секретарем виконкому Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 5,21 га, яка розташована на території Смолинської сільської ради Чернігівського району на землях КСП «Перемога», що належала померлому заповідачу на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2018 року залучений до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального закону, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи скарги зводяться до того, що суд не надав належної оцінки тому, що позивач не була обізнана про наявність заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, звертаючи увагу на те, що позивач невірно заявляла в позові про себе, як єдиного спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , а її доводи про поважність пропуску строку не пов`язані з непереборними та істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем обставини про поважність пропуску строку не є об`єктивними та непереборними обставинами, також не надано було суду доказів, що позивач з моменту смерті спадкодавця та впродовж шести місяців після її смерті хворіла, у зв`язку з чим не мала можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначила, що ще за життя ОСОБА_4 виказувала бажання віддати їй свій земельний пай.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального закону.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а. с. 11, 31, 35), яка на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 .

За життя, 21.07.1987 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 і ОСОБА_2 в рівних частинах. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а. с. 47).

06.02.2003 року до Чернігівської районної державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини за заповітом і 30.05.2003 року на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Інший спадкоємець ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , про що також подав відповідну заяву.

Також 05.11.2002 року ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яким заповіла останній сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 розміром 5,21 га, яка розташована на території Смолинської сільської ради Чернігівського району на землях КСП «Перемога». Заповіт посвідчений секретарем виконкому Смолинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі свідчить, що заповіт був зареєстрований в Спадковому реєстрі 20.08.2007 року за № 376 (заповіт під № 42966579) (а. с. 12, 13), а на самому заповіті є примітка від 29 березня 2004 року, виконана секретарем виконкому, що цей заповіт не змінювався і не відмінявся.

Проте з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори на початку вересня 2018 року.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Суд, вирішуючи даний спір вірно виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР (1963 року), адже спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до набрання чинності новим Цивільним кодексом України.

Статтею 549 ЦК УРСР передбачалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном або на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Положеннями статті 550 ЦК УРСР визначалось, що у випадку пропуску строку для прийняття спадщини, строк може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після зазначеного строку і без звернення до суду за наявності згоди на це інших спадкоємців, що прийняли спадщину.

В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодного належного доказу поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема і про наявність хвороби, більш того на заповіті є примітка від 29 березня 2004 року, виконана секретарем виконкому, що цей заповіт не змінювався і не відмінявся, що свідчить про обізнаність позивача про заповіт. Тому доводи позивача є необґрунтованими та не є такими, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення зазначених дій, оскільки, починаючи з кінця листопада 2002 року та в межах встановленого законом строку, остання мала можливість і час для своєчасного звернення до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав. Крім того відповідач заперечував проти прийняття спадщини ОСОБА_1 без надання додаткового строку.

Посилання в апеляційній скарзі на несвоєчасне внесення колишнім секретарем Смолинської сільської ради Чернігівського району заповіту до Спадкового реєстру, в зв`язку з чим державний нотаріус в подальшому не закликав позивача до спадкування не доводять поважності причини пропуску строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки ці доводи ОСОБА_1 також спростовуються приміткою секретаря виконкому про те, що цей заповіт не змінювався і не відмінявся, що виконана 29.03.2004 року.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додаткового поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням обставин, наведених вище, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 03.06.2019 року.

Головуючий: Судді: