Дата документу 10.06.2019 Справа № 336/4090/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/4090/15 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
№ 22-ц/807/1753/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про виселення з будинку з наданням іншого постійного житла,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про виселення з будинку з наданням іншого постійного житла.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , право власності на який банк отримав, звернувши стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.06.2008 року. У вказаному будинку зареєстрована та фактично проживає відповідач ОСОБА_1

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, виселити ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1 , надавши відповідачеві інше постійне житло, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_2 .Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24.06.2008 року між ЗАТ «ПУМБ» правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладений кредитний договір (а.с. 10).

24.06.2008 року між ЗАТ «ПУМБ» правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки (а.с. 16), яким забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором. Предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30.11.2007 року уклали шлюб (а.с. 25).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.08.2012 року (а.с. 26) задоволено позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.06.2008 року 27727,92 доларів США та 61232,05 гривень.

Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 28) станом на 26.03.2018 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ПАТ «ПУМБ».

30.03.2018 року ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 направлено вимогу про звільнення будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомостей про фактичне отримання відповідачем таких вимог позивачем не надано.

Як зазначено у договорі іпотеки фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду з позовом про виселення з будинку АДРЕСА_1 з наданням іншого постійного житла , а саме житлового будинку АДРЕСА_2 позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає у спірному будинку, що в будинку перебувають її речі, тощо. Також не надано жодного доказу на підтвердження того, що будинок АДРЕСА_2 вільний та придатний для постійного проживання в ньому.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності позовних вимог банку.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 10 червня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков