ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5871/19 Справа № 204/7443/16 Суддя у 1-й інстанції - Тітова І.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2017 року стягнуто з Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5.167 грн. та на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1.722 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду Дніпровська міська рада звернулась з апеляційної скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даному конкретному випадку відсутні правові підстави для стягнення з них судового збору, понесеного позивачами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Зазначене рішення суду першої інстанції учасниками судового розгляду в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили.

Відповідно до статті 270 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного додаткового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

20 липня 2017 року позивачі звернулись з заявою про ухвалення додаткового рішення.

28 липня 2017 року заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволена, вирішено питання стосовно судових витрат, стягнуто понесені позивачами судові витрати з відповідача.

Порядок розподілу судових витрат на момент постановлення додаткового рішення визначався статтею 88 ЦПК України 2004 року, частиною першою якої встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Визначений законодавцем порядок розподілу судових витрат є справедливим та покликаний забезпечити добросовісність поведінки сторони, як при зверненні з позовом до суду, так і під час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами понесені пов`язані з розглядом справи судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально, втім відповідач Дніпровська міська рада жодним чином не порушувала їх прав та законних інтересів та була визначена у статусі відповідача без надання відповідних доказів порушення ним прав позивачів.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Такий підхід суперечить положенням ЦПК України, основним принципам цивільного судочинства щодо остаточності судового рішення та його правової визначеності.

Зважаючи на сукупність обставин цієї конкретної справи, апеляційний суд враховує, що Дніпровська міська рада є органом місцевого самоврядування та не має жодного власного приватного інтересу у зазначеній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки викладені в додатковому рішенні суду першої інстанції є помилковим, так як відсутні підстави для ухвалення рішення

За приписами ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував норм процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Додаткове рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2017 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.