Ухвала

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 489/6663/15-ц

провадження № 61-9532ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 13 березня 2008 року між ним та третьою особою ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав останній кредитні кошти в розмірі 167 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5 % річних на строк до 120 місяців. На забезпечення виконання вказаних кредитних зобов`язань 13 березня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Позичальник умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто 171 404,70 грн. заборгованості за кредитом. Проте рішення суду останньою не виконано. У зв`язку з чим станом на 08 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором склала 427 826,40 грн, з яких: 123 313,02 грн - заборгованість за основним кредитом; 93 584,36 грн - заборгованість за відсотками; 210 929, 02 грн - пеня.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення боргу за кредитом, звернути стягнення на вищевказане іпотечне майно, належне ОСОБА_2 , шляхом його продажу в порядку процедури виконавчого провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року в позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено за пропуском позовної давності.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» задоволено частково. В рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/76683 від 13 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), звернуто стягнення на предмет іпотеки, передано в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на підставі іпотечного договору від 30 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим № 1848/288 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,1 кв. м, належну ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору обміну квартир від 09 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж. Ф. 02 липня 1998 року за реєстровим № 1399, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Миколаївське ММБТІ» 20 липня 1998 року за № 95, номер запису 17120 та в ЄРПВНМ за реєстровим № 13866236.

Реалізацію предмета іпотеки здійснити шляхом продажу предмета іпотеки в порядку процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій) на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок коштів отриманих від продажу вказаного предмету іпотеки погасити заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/76683 від 13 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яка утворилася станом на 28 вересня 2015 року, у розмірі 368 424,89 грн, з якої: заборгованість за кредитом - 123 313,02 грн; заборгованість за відсотками - 93 584,36 грн; пеня - 151 527,51 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у якій остання, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Також зазначає, що ця справа має виняткове значення для неї, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга.

У вказаній справі ціна позову становить 427 826,40 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 500 = 960 500 грн).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року дану справу визнано малозначною.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ця справа має виняткове значення для неї, а касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки останньою не наведено належного обґрунтування такого твердження.

Вказана справа є малозначною та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков