Справа № 299/2124/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Виноградівського районного суду від 27 червня 2018 року, ухваленого суддею Трагнюк В.Р., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №08/300/18, за яким позичальнику було надано кредит у сумі 42500,00 доларів США.

16.08.2012 року ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідач ОСОБА_1 у кредитний договір внесли зміни, додаткова угода №1 відповідно до якої було змінено валюту кредиту та переведено заборгованість позичальника у гривню, з кінцевим терміном погашення кредиту до 20.04.2022 року на умовах визначеним цим договором, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити проценти за його користуванням, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем станом на 25.05.2017 року становить 384256,72 гривень, а тому просить стягнути з відповідача таку заборгованість з підстав наведених у позові.

Рішенням Виноградівського районного суду від 27 червня 2018 року у заявленому позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність порушення зобов`язань за договором та наявність переплати за кредитним договором, оскільки за перевіркою платіжних квитанцій поданих відповідачем з`ясувалося, що кошти отримані кредитором на погашення кредиту надходили на один транзитний рахунок: НОМЕР_1 , з якого в подальшому розподілялися на погашення боргу за двома кредитними договорами укладеними Мілюковим В.В., а саме: кредитний договір №08/300/18 від 24 квітня 2007 року та кредитний договір №08/300/07 від 23 лютого 2007 року. Також вказано, що суд належним чином не дослідив графік погашення боргу і неправильно зазначив, що відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати лише 2562 грн., не врахувавши, що відповідач окрім даної суми, зобов`язаний згідно умов договору щомісячно сплачувати і відсотки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідач відповідно до умов договору зобов`язаний був щомісячно сплачувати по 2562 грн., свої зобов`язання за договором відповідач не порушує, у нього наявна переплата за кредитним договором, у позивача відсутнє права на дострокове повернення кредиту.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Матеріалами справи встановлено, що 24.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №08/300/18, за яким позичальнику було надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі у сумі 42500,00 доларів США зі сплатою 12,35 процентів річних з порядком погашення заборгованості визначеном договором з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22 квітня 2022 року на умовах визначених цим договором. (а.с.4-7).

Згідно п.3.3.8, п.3.3.9, п.3.3.10 договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту, в порядку визначеному п.п. 2.4,2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованим процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити штрафні санкції у випадках визначених п.п.2.6.3,3.2.3,4.4,4.5,5.4 цього договору.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.8,3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції(штраф, пеню)

16.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін №1 та додаткову угоду №1, відповідно до яких було змінено валюту кредиту та переведено заборгованість позичальника в гривню в розмірі 297192 грн.

До даного договору сторонами договору підписано Додаток №1 та Додаток №2, які є невід`ємними частинами договору, згідно яких позичальник ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати щомісячно основну суму кредиту в розмірі 2562 грн. та щомісячно проценти за користування кредитом в розмірі згідно графіку, який вказаний в Додатку №2 (а.с.10-11).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильних висновків, що відповідач ОСОБА_1 за умовами договору зобов`язаний був сплачувати щомісячно суму в розмірі 2562 грн., оскільки не враховано, що дана сума є лише тілом кредиту, а за умовами договору відповідач повинен був також щомісячно сплачувати і відсотки за користування кредитом, які вказані в Додатку №2.

З врахуванням наведеного помилковими висновки суду, що відповідач з вересня 2012 року належним чином виконував свої зобов`язання за договором, оскільки за основу взято щомісячний платіж за договором в розмірі 2562 грн., що не відповідає фактичним обставинам справи.

Оскільки відповідач, в порушення п.3.3.8,3.3.9 договору належним чином не виконував свої зобов`язання за договором і не в повному обсязі вносив платежі за договором, оскільки вважає, що він повинен сплачувати за кредитним договором щомісячно лише 2562 грн., позивач відповідно до п.4.5 договору має право на дострокове повернення всієї заборгованості за кредитом.

Не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача , що у банку відсутні підстави для дострокового повернення кредиту, і банк не вимагав у дострокового повернення кредиту, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позичальник неналежно здійснював виконання за договором та порушував свої зобов`язання за договором, а тому банком обґрунтовано, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, заявлено вимоги про дострокове повернення всієї позики, та сплати процентів.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву в суді першої інстанції надано ряд квитанцій про внесення платежів на користь банку для підтвердження належного виконання зобов`язань за договором та факту наявності переплати за кредитним договором.

Банком проведено перевірку поданих відповідачем платіжних квитанцій і встановлено, що кошти отримані кредитором на погашення кредиту надходили на один транзитний рахунок: НОМЕР_1 , з якого в подальшому розподілялися на погашення боргу за двома кредитними договорами укладеними Мілюковим В.В., а саме: кредитний договір №08/300/18 від 24 квітня 2007 року (на підставі якого банк звернувся із даним позовом) та за іншим кредитним договором №08/300/07 від 23 лютого 2007 року, який укладений з ОСОБА_1 Дані обставини підтверджені випискою про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 починаючи з 16.08.2012 року. Даною випискою стверджено, що всі платежі, які внесені відповідачем за кредитним договором №08/300/18 від 24 квітня 2007 року, згідно наданих ним квитанцій банком враховані і відображені у виписці. Достовірність виписки відповідачем не заперечується і не спростовано.

Згідно розрахунку заборгованості заборгованість відповідача за кредитним договором №08/300/18 від 24 квітня 2007 року станом на 25 травня 2017 року становить 384 256, 72 грн., яка складається із : заборгованості за кредитом - 290 622,50 грн., заборгованості по відсоткам 70 445,38 грн., інфляційних витрат за кредитом 15 098,21грн., інфляційних витрат за відсотками 8 090,64 грн.

Відповідачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України не подано належних та допустимих доказів, які б спростовували даний розмір заборгованості за договором.

Оскільки заборгованість за вказаним кредитним договором визначена і заявлена в позовній заяві станом на 25 травня 2017 року, всі платежі, які внесені відповідачем на виконання зобов`язань за кредитним договором після 25 травня 2017 року, не мають правового значення для даних спірних правовідносин і підлягають зарахуванню банком в позасудовому порядку.

Суд першої інстанції вищенаведених обставин справи та вимог закону не врахував, помилково дійшов висновків, що відповідач свої зобов`язання за договором не порушує, що у нього наявна переплата за кредитним договором станом на 27.05.2017 року, і що у позивача відсутнє право на дострокове повернення кредиту, та безпідставно відмовив у заявленому позові.

З врахуванням вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 5 763,85 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 8 645,85 грн., всього 14 409,70 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача .

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 27 червня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", 03150, м. Київ вул. Ковпака, 29 МФО 300023, п/р№ 0001, заборгованість за кредитним договором від 24.04.2007 року № 08/300018 станом на 25 травня 2017 року в розмірі 384 256, 72 грн., яка складається із : заборгованості за кредитом - 290 622,50 грн., заборгованості по відсоткам 70 445,38 грн., інфляційних витрат за кредитом 15 098,21грн., інфляційних витрат за відсотками 8 090,64 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 409, 70грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2019 року.

Головуючий :

Судді: