Справа № 361/6001/18
Провадження № 2/361/851/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 травня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Коваль А.В., з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна між подружжям,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме:

- виділити в порядку поділу майна позивачу житловий будинок А, загальною площею 112,5кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, сарай В, вбиральня Г, свердловина І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із земельною ділянкою загальною площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- виділити в порядку поділу майна відповідачу:

житловий будинок А, загальною площею 116,3 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: погріб Б, гараж В, погріб Г, котельня Д, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із земельною ділянкою загальною площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 42,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- припинити право спільної сумісної власності сторін на вказане майно.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що за період шлюбу з відповідачкою вони набули у власність зазначені житлові будинки, вартість яких позивач визначає: обидва будинки по АДРЕСА_3 в селі Плоске по 800000грн. кожний, вартість будинку в с. Сотниківка- 175000грн. Після розірвання шлюбу у 2016 році сторони проживають окремо, позивач проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , а відповідач і інші члени сім,ї (діти, онуки) у житловому будинку АДРЕСА_4 ; обидва будинок у селі Плоске є фактично рівнозначними. Кожен з них є неподільним, тому важчає, що їх можна поділити саме у запропонований позивачем спосіб.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечує, пославшись на необґрунтованість позовних вимог, на відсутність оцінки майна, що є необхідним для його поділу між співвласниками; не згоден з запропонованим варіантом поділу майна запропонував свій варіант поділу, за яким обидва будинки слід залишити йому, а позивачу передати будинок у с. Сотниківка, але зустрічного позову про поділ майна відповідач не заявив, тому запропонований ним варіант поділу майна в межах даної справи не розглядається, виходячи з того, що суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів. Не оспорює, що вказане майно набуте у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Оспорює, що будинки по АДРЕСА_4 є рівнозначними, оскільки вони мають різну площу, планування, експлуатаційні властивості, один з них є старим будинком , який у подальшому був реконструйований, а другий будинок є абсолютно новим; не погоджується з оцінкою майна, запропонованою позивачем, і вважає, що поділити майно без визначення дійсної вартості майна не можна, і що обов`язок доказати (встановити) вартість майна покладений саме на позивача, і відсутність такої оцінки є підставою для відмови у позові.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано такі докази:

- рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2016 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

- рішення Плосківської сільської ради Броварського району Київської області № 08 від 04.04.2018р. за яким на підставі заяви ОСОБА_4 від 13.09.2017р., земельну ділянку, належну їй на праві власності, площею 0,24 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), поділено на дві земельні ділянки по 0,12 га кожна: з кадастровим номером НОМЕР_2 , якій присвоєно адресу: АДРЕСА_4 , і з кадастровим номером НОМЕР_1 , якій присвоєно адресу: АДРЕСА_4 ;

- довідка сільради від 20.06.2017р. про те, що житловий будинок, в якому проживає ОСОБА_3 , має поштову адресу: АДРЕСА_4 ;

- виписка із погосподарської книги від 16.07.2017р. про те, що житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 115,1 кв. м., житловою площею 59,9 кв.м., придбано ОСОБА_3 у 1984р. та реконструйовано у 1992 році;

- виписка з по господарської книги від 04.06.2018р., про те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , збудований протягом 1989-1991 рр., розташований на земельній ділянці площею 0,12 га, з кадастровим номером НОМЕР_1 , голова домоволодіння ОСОБА_3 ;

- витяг з Державного реєстру речових прав від 23.04.2018р., згідно якого житловий будинок загальною площею 112,5 кв. м., житловою площею 67,3 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, сарай В, вбиральня Г, свердловина І, за адресою: АДРЕСА_4 а на підставі виписки з по господарської книги від 04.06.2018р. належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ;

- витяг з Державного реєстру речових прав від 11.06.2018р., згідно якого житловий будинок загальною площею 116,3 кв. м., житловою площею 53,8 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: погріб Б, гараж В, погріб Г, котельня Д, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, за адресою: АДРЕСА_4 на підставі виписки з по господарської книги від 26.07.2017р. належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ;

- копія технічного паспорта від 02.10.2017р., виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , за яким: житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 112 кв.м., житловою площею 67,3 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, сарай В, вбиральня Г, свердловина І;

- копія технічного паспорта від 20.08.2017р., виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , за яким: житловий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 116,3 кв.м., житловою площею 53,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: погріб Б, гараж В, погріб Г, котельня Д, ворота з хвірткою №1, огорожа №2., забудова 1965рік.

- витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.01.2018р., згідно з якими земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею по 0,12 га кожна, знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності ОСОБА_3 ; експлікація земельних угідь малоповерхова забудова;

- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2018р., за якою ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2007р. належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем подано такі докази:

- довідка від 12.11.2018р., про те, що ОСОБА_4 прописана та проживає в АДРЕСА_4 . Разом з нею за даною адресою проживають ОСОБА_5 колишній чоловік, ОСОБА_6 син, ОСОБА_7 невістка та ОСОБА_8 і ОСОБА_8 онуки;

- державний акт від 12.02.2009р., відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4 , площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

- копія рішення від 25.11.2008р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.12.2008р., свідоцтво про право власності від 31.12.2008р. за яким будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4 є приватною власністю ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України ч.1 у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; ч .2 - при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї ; ч.3 - за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають неповнолітні діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Виходячи з періоду перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, з дат набуття майна у власність, - вказане майно (три будинки) є спільною сумісною власністю сторін. Дана обставина сторонами визнається і жодним з них не оспорюється.

Позову про поділ земельних ділянок, на яких розміщені будинки, не заявлено, тому це є поза межами розгляду даної справи.

Щодо поділу вказаного спільного майна між подружжям, то суд робить такі висновки:

При розділі майна між подружжям слід виходити з рівності їхніх часток.

Суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток, оскільки не встановлено жодної обставини для цього, передбаченої в статті 70 СК України.

При вирішенні питання про поділ майна, суд повинен брати до уваги дійсну вартість кожного об`єкту, його споживчу цінність та призначення, характеристики такого майна, зокрема його неподільність/або можливість поділити , інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, у поданій до суду позовній заяві, зазначає вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_4 , загальною площею 116,3 кв.м., становить 800000 грн.; житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_4 , загальною площею 112,5 кв.м., становить 800000 грн.; житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , загальною площею 42,50 кв.м., становить 175000 грн.

Однак будь-яких доказів на підтвердження вказаної вартості спільного сумісного майна подружжя (експертних висновків, оцінки майна), позивачем до справи не долучено.

Виходячи з приписів закону, що регулює дані питання, сторони у цивільній справі можуть домовитись щодо оцінки спірного майна, яке ділиться між ними, а у разі недосягнення між ними такої домовленості і згоди, дійсна вартість майна повинна визначатись експертизою чи у інший вставлений законом спосіб шляхом проведення оцінки фахівцем.

Дані положення матеріального права кореспондуються і з положеннями процесуального права щодо доказування обставин, на які сторона посилається, і щодо підстав звільнення сторони від обов`язку доказування (ст.ст.81,82 ЦПК України)

Відповідач не погодився з оцінкою майна, запропонованою позивачем, сторони за взаємною згодою не визначили вартість спільного майна, яка б враховувалась при його поділі. Тому позивач зобов`язаний довести (належними і допустимими доказами) вартість майна.

Вказана позивачем оцінка майна дійсно викликає певні сумніви, враховуючи її орієнтованість (чого позивач не заперечує), необґрунтованість, а виходячи з різних технічних характеристик, площі, давності і способу забудови, - то сам факт абсолютно ідентичної оцінки двох будинків є сумнівним. Тому суд не вбачає підстав і можливості при поділі майна виходити саме з вказаної позивачем оцінки майна. Відсутність належної і достовірної оцінки майна, що підлягає поділу, унеможливлює застосування принципу рівності вартості часток кожного з подружжя, а тому суд не має підстав робити висновок, що при поділі майна за запропонованим позивачем варіантом вказане майно буде розділене на дві рівні (або близько до того) по вартості частини.

Суд не погоджується з позивачем у тому, що він правильно визначив вартість майна, і що судом може бути взята до уваги саме така оцінка, оскільки відповідач не довів другої вартості майна. При цьому суд враховує положення закону, що саме позивач повинен доводити ті обставини, на які він посилається, і в тому числі ціну позову, а не перекладати такий обов`язок на відповідача. Суд також не погоджується з позивачем у тому, що для поділу будинків між сторонами не є обов`язковим вставлення їх дійсної вартості , оскільки діляться будинки.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що вказані два будинки по вул. Дяченка у селі Плоске не є ідентичними і тому не можуть мати однакову ціну.

Суд також приймає до уваги, що будинки різні по забудові: один з них старий реконструйований, другий: новозведений (що матиме значення для визначення ціни кожного з них).

Також неможна не звернути увагу при поділі майна на такі існуючі конкретні обставини, що стосуються експлуатації даних будинків: у будинку, який позивач пропонує передати відповідачці, постійно проживають інші члени сім,ї (діти з їх сім,єю, в тому числі неповнолітні), які мають право постійного проживання, натомість другий будинок вільний від таких обтяжливих обставин.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що запропонований позивачем поділ явно відхилятиметься від принципу рівності часток. Суд знаходить слушним заперечення відповідача проти поділу будинків у такий спосіб, щоб йому були виділені два будинки, і не бажає відступу від рівності часток на його користь.

Згідност.81 ЦПК - к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскільки саме позивач повинен довести всі обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а для позову, який вимагає доведення вартості майна, в тому числі позивач повинен довести вартість майна належними доказами, і враховуючи, що в межах даної справи і наданими доказами не встановлена вартість майна, яке підлягає поділу, і що надання доказів для її встановлення покладається саме на позивача, тому суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність тих обставин, на які він посилається, не довів наявності підстав для поділу спільного сумісного майна між подружжям саме у запропонований ним спосіб, і не довів наявності підстав для задоволення його позову.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у позові не відшкодовуються судові витрати, понесені позивачем.

Керуючись ст. ст. 60, 63,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна між подружжям у спосіб виділення у власність позивачу ОСОБА_3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_4 , та виділення у власність відповідачу ОСОБА_4 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_4 , і житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення виготовлено 07.06.2019р.

Суддя: Т.В.Селезньова