Єдиний унікальний номер 219/5063/19 Номер провадження 22-ц/804/2659/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 219/5063/19

Номер провадження 22-ц/804/2659/19

16 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне Товариство Комерційного банку «ПриватБанк»

представник позивача: Крилова Олена Леонідівна

відповідачка: ОСОБА_1

представник відповідача: Топчийов Євген Володимирович

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

- за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2019 року, повний текст якого складено суддею Медінцевою Н.М. в м. Бахмут в приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області 18 липня 2019 року, в незазначений у справі час, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

08 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 125124,63 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 лютого 2013 року відповідачка стала клієнтом позивача ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримала кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2019 року має заборгованість в розмірі 311124,42 гривень, яка складається з наступного: 10476,03 гривень - заборгованість за кредитом; 298048,39 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2600 гривень - заборгованість за пенею та комісією та 1921, 00 гривень судовий збір.

У зв`язку з чим просив суд задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідачки 125124,63 грн. станом на 31 березня 2019 року, яка складається з наступного: 10476,03 грн. - заборгованість за кредитом, 114648,60 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01 лютого 2013 року по 31 січня 2018 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2019 року у задоволені позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції виніс рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначила, що відповідачка отримала кредитний ліміт на кредитну картку та активно користувалася нею, частково погашаючи борг, що свідчить про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Також зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що окрім фактично отриманих кредитних коштів, відповідач зобов`язана сплатити банку й відсотки за користування кредитом, а тому суд невірно зробив розрахунок та порушив ст.ст. 1046 та 1048 ЦК України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено споживчий договір кредиту № б/н від 01 лютого 2013 року, шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими позивачем умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір. Споживчий строковий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки (а.с.9-39).

Згідно копії статуту АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 21 травня 2018 року № 519 та погодженого Національним банком України 11 червня 2018 року, за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», який в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційного банку «ПриватБанк». Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГ7О АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Єдиним акціонером Банку, якому належить 100% акцій Банку, є держава в особі Міністерства фінансів України (а.с.45-46).

Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д (а.с.44).

Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.43).

З копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (ЄДРПОУ) від 19 жовтня 2017 року вбачається, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою, його керівником є Крумханзл Петр, та видами діяльності за КВЕД-2010 є: 64.19 Інші види грошового посередництва, 64.92 Інші види кредитування, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.41).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 лютого 2013 року вбачається, що відповідач станом на 31 березня 2019 року має заборгованість в розмірі 311124,42 гривень, яка складається з наступного: 10476,03 гривень - заборгованість за кредитом; 298048,39 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2600 гривень - заборгованість за пенею та комісією (а.с.6-8).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні в справі докази, дав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1048, 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договором № б/н від 01 лютого 2013 року відповідачу було встановлено проценти на рівні 27,6 % річних. З Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомилась у день підписання заяви та це не заперечується ОСОБА_1 .

Відповідно до ч 4 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви) умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною, а відповідно до ч. 1 зазначеної статті, чинній на час збільшення банком процентів, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшена банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У відповідності до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Проте, всупереч зазначеним нормам законодавства, банком було підвищено процентну ставку в однобічному порядку з 27, 6 % до 32, 4 % та до 42 % річних.

До матеріалів справи представником позивача долучено роздруківки SMS-повідомлень про зміну ставки за використання коштів від 15.08.2014 року та за 15.03.2015 року, проте, норми закону передбачають саме письмову форму повідомлення позичальника про зміну процентної ставки (а.с.81-82).

До матеріалів справи також долучено копію Реєстру № 341 згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів із штампом Укрпошти від 31.07.2019 року про направлення на адресу ОСОБА_1 поштового відправлення відповідачем. Проте, із наданої копії Реєстру не вбачається, що саме направлялось відповідачу, підтверджень про отримання цього відправлення ОСОБА_1 матеріали справи також не містять (а.с.89).

Отже, як було встановлено судом, відповідач не була зазначеним способом повідомлена про зміни процентної ставки за користування кредитом, таким чином можна вважати, що вона не прийняла пропозицію про це кредитора, що було вірно враховано судом першої інстанції при винесенні рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторін, збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та, відповідно, на умовах встановлених договором.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 лютого 2013 року наданого позивачем вбачається, що відповідач станом на 31 березня 2019 року має заборгованість в розмірі 311124,42 гривень, яка складається з наступного: 10476,03 гривень - заборгованість за кредитом; 298048,39 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2600 гривень - заборгованість за пенею та комісією (а.с.6-8).

Стягнути позивач просив 125124,63 грн. станом на 31 березня 2019 року, яка складається з наступного: 10476,03 грн. - заборгованість за кредитом, 114648,60 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01 лютого 2013 року по 31 січня 2018 року.

Першою датою операції за рахунками обліку заборгованості у вищезазначеному розрахунку вказана дата « 23.04.2013», між тим, позивач просить стягнути заборгованість з відповідачки починаючи з 01.02.2013 року, проте ця вимога взагалі нічим не підтверджена позивачем (а.с. 6-8).

Виписку по картці ОСОБА_1 , яка була долучена до відповіді на відзив апеляційний суд не бере до уваги, оскільки відповідь на відзив з додатками було надіслано на адресу суду першої інстанції 01.08.2019 року, тобто після розгляду справи судом (а.с.73-79).

При винесенні рішення, суд першої інстанції не погодився із зазначеним розрахунком та розміром заборгованості та не прийняв його до уваги, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, оскільки банком не було зазначено, на підставі яких пунктів Умов та Правил та за яким алгоритмом вищезазначені суми було нараховано.

Після проведення перерахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2013 року судом було встановлено, що станом на 31 березня 2019 року ОСОБА_1 переплачена сума заборгованості, яка становить 27 147, 96 гривень.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність заборгованості за користування кредитом ОСОБА_1 повністю спростовуються матеріалами справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»

залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова