КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/6281/19

18 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бубенок Віктора Григоровича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Бабко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони з 01.12.2016 року до листопада 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

Вказувала, що відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає.

З урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15 серпня 2019 року просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Також просила судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 18 вересня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бубенок Віктор Григорович подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 763, 00 грн. витрат на правничу допомогу. Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 921, 00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених при апеляційному оскарженні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Зазначив, що судом першої інстанції незаконно позбавлено позивачку права на відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи, враховуючи те, що у відповідності до ч. 3 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивачем було надано детальний опис робіт (наданих послуг), копію договору про надання правової допомоги адвокатом, розрахунки на оплату робіт (послуг) та квитанції про оплату виконаних робіт (послуг).

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.12.2016 року до листопада 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.10.2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторонами не заперечується, що на даний час позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Звертаючись до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, у зв`язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, від дня пред`явлення позову до досягнення сином повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, а також зтого, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів сторонами не оскаржується та набрало законної сили.

З огляду на приписи ч.1 ст.367 ЦПК України, якими визначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат, а саме, питання про відшкодування понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на правову допомогу немає, та як відповідач визнав вимогу про стягнення аліментів, а позивачка, прийнявши до уваги вказане визнання, змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів і вказані вимоги були задоволені судом, а тому відсутні визначені ст.ст. 141, 142 ЦПК України підстави для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню понесених позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 5763 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, та як він не ґрунтується на встановлених обставинах справи, досліджених доказах та вимогах матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 грн. щомісяця зі щорічною індексацією відповідно до закону від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

15 серпня 2019 року, після отримання відомостей про працевлаштування відповідача, ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За правилами ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено в повному обсязі, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суперечить вимогам процесуального права.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2019 року між ОСОБА_1 ( клієнт) та адвокатом Бубенок Віктором Григоровичем ( виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги.

У п.3.1. вказаного договору сторонами було погоджено, що вартість наданих виконавцем послуг за даним договором становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент надання послуг за одну годину роботи. Вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у судовому засіданні становить 100% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтвердження оплати послуг адвоката стороною позивачки було надано акти здачі-приймання виконаних робіт від 22 квітня 2019 року на суму 1921 грн. та від 06 липня 2019 року на суму 1921 грн., а також квитанції до прибуткового касового ордера від 22 квітня 2019 року на суму 1921 грн., від 04 липня 2019 року на суму 1921 грн. та від 14 серпня 2019 року на суму 1921 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом вчинено наступні дії: вивчення та аналіз документів, підготовка позову про стягнення аліментів - витрачено 2 годиним, вартість послуги - 1921 грн.; участь в судовому засіданні 05.07.2019 року - витрачено 1 годину, вартість послуги - 1921 грн.; участь в судовому засіданні 15.08.2019 року - витрачено 1 годину, вартість послуги - 1921 грн.

Згідно вимог частин 3-6 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з детального опису робіт ( наданих послуг), на участь в судовому засіданні 15.08.2019 року адвокатом витрачено 1 годину часу та вартість вказаної послуги становить 1921 грн.

Разом з тим, в судове засідання 15.08.2019 року представник позивачки не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, а тому вказана послуга адвокатом надана не була.

Решта зазначених в актах робіт ( наданих послуг) було виконано адвокатом, що підтверджується належними доказами, вказані послуги адвоката були оплачені позивачкою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу за фактично виконану адвокатом роботу в суді першої інстанції в розмірі 3842 грн.

Також в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бубенок Віктор Григорович просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 921, 00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених при апеляційному оскарженні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції стороною позивача було надано акт здачі-приймання виконаних робіт від 18 вересня 2019 року на суму 1921 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №1/9 від 18 вересня 2019 року на суму 1921 грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом вчинено наступні дії: підготовка апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.08.2019 року - витрачено 2 години, вартість послуги - 1921 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Підпунктом в) п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено в повному обсязі та відповідачем вказане рішення не оскаржувалося, а також враховуючи, що ОСОБА_2 заперечення з приводу співмірності судових витрат, понесених позивачкою в суді апеляційної інстанції, не подавав, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати на правничу допомогу у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду у загальному розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 137,141,367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бубенок Віктора Григоровича задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 3842 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 1921 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: