Провадження № 2/761/6627/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 припинити;

- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати;

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається із матеріалів справи, місце мешкання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6.7. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Державною судовою адміністрацією України 02 липня 2008 року №1092/5/54, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року №573/15264, передбачено, що суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

Згідно ст. 10 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос), запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вонапередає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Однак, позивачкою не здійснено та не надано суду завіреного належним чином перекладу на відповідну мову копії позовної заяви разом із додатками для відповідача, який проживає на території Російської Федерації, як цього вимагають положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр / рос).

А тому, позивачці необхідно привести позовну заяву у відповідність до наведених вище положень процесуального закону та надати суду позовну заяву з доданими до неї документами з належним перекладом для направлення відповідачу по справі, який є громадянином іншої держави.

Враховуючи те, що позивачка не позбавлена можливості усунути викладені зауваження, суд, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважає вірним залишити заяву без руху і надати ОСОБА_1 строк для виправлення вищезазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - залишити без руху та надати їй строк для виправлення зазначеного в ухвалі суду недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: