Справа № 226/2356/19

ЄУН № 226/2356/19
Провадження № 2/226/711/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.

за участю секретаря Альберті О.В.

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 , яка звернулась до суду в інтересах та від імені неповнолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_6 з позовом про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є опікуном малолітньої ОСОБА_4 , 2011 року народження. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_3 , на підставі рішення суду позбавлений батьківських прав відносно доньки. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2018 року, ОСОБА_4 , 2011 року народження належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі крім неї зареєстрований також її батько ОСОБА_3 , який у спірній квартирі з 2013 року не зявляється та не проживає, його власних речей у квартирі немає. Позивач, як опікун малолітньої власниці квартири несе всі обов`язки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у квартирі осіб. Місце мешкання відповідача позивачу невідоме. Оскільки, через реєстрацію відповідача у належній її підопічній квартирі, позивач несе зайві витрати зі сплати комунальних послуг, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав ОСОБА_4 , 2011 року народження. Просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не з?явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

06.08.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год. 29.08.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі пояснення (заперечення).

29.08.2019 на підставі ухвали судді підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 09.00 год. 23.09.2019 року з викликом свідків.

Через неявку до судового засідання відповідача, розгляд справи відкладений на 09.00 год. 21.10.2019 року.

В судовому засіданні 21.10.2019 року у зв`язку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280282 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною тіткою та опікуном малолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 7, 8, 9, 10, 21).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.09.2015 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , на утримання малолітньої ОСОБА_4 , 2011 року народження стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття (а.с. 16-17).

Мати малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, батько ОСОБА_3 , на підставі рішення Димитровського міського суду від 27.11.2019 року позбавлений батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_4 (а.с. 14, 15, 20, 23-25).

На підстави ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 15.06.2017 року, у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів та боргом зі сплати аліментів, ОСОБА_3 оголошений у розшук (а.с. 18).

На підставі рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 257 від 15.08.2018 року ОСОБА_1 призначена опікуном над майном ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2018 року, спадкоємицею квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дана квартира належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.07.2013 року приватним нотаріусом Шиманським Є.В. за реєстровим номером 1622, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 13 (а.с. 26, 27, 28).

Згідно з довідкою з місця проживання від 22.07.2019 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , 2011 року народження та відповідач ОСОБА_3 , 1982 року народження (а.с. 31).

22 липня 2019 року, головою ОСББ «Восточний-3» м.Мирнограда ОСОБА_8 , складений акт, згідно з яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не мешкає у квартирі АДРЕСА_2 з 2013 року (а.с. 32).

Згідно з актом фактичних обставин проживання № 364-1, малолітня ОСОБА_4 , 2011 року народження, з 2018 року мешкає з прийомнии батьками ОСОБА_1 , 1985 року народження та ОСОБА_9 , 1984 року народження за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33).

Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що позивач це сестра його сусідки. Відповідача знає, разом мешкали, той у 48 квартирі, а він у 53. Відповідач не проживає у цій квартирі з кінця 2013, начебто уїхав на заробітки, з того часу він його не бачив. Зараз у цій квартирі ніхто не проживає. З того часу він жодного разу не з`являвся, не бачив його навіть біля будинку.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що позивач це знайома, знає як сестру своїй сусідки, яка померла. Відповідача знала, коли вони вселилися у квартиру АДРЕСА_4 . Відповідач уїхав на заробітки наприкінці 2013 року та більше не з`являвся. З того разу більше його не бачила. Зараз у цій квартирі ніхто не проживає, тому що дитина залишилася одна.

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 72 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі.

Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. А згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При з`ясуванні причин відсутності відповідача у спірній квартирі, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався житлом та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з 2013 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

На підставі ст.ст. 67, 72, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 34, 200, 206, 258-259, 265, 280-284, 288, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 до ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати втратившим право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя І.В.Петунін