Провадження № 2/521/1032/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй належить частина будинку по АДРЕСА_1 на підставі посвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою договору від 01 вересня 2004 року, зареєстрованого КП «БІТ та РОН» 24.09.2004 року. Відповідачем порушені її права, як власника нерухомого майна - його проживання у жилому приміщенні взагалі без правових підстав і її згоди. ОСОБА_2 попросив її дозволити йому тимчасово на 3 місяці мешкати у її будинку, оскільки власник житла, в якого він орендував ліжко попросив його звільнити приміщення, а особисто він ОСОБА_2 шукає роботу в м. Одесі, і йому незручно мешкати у АДРЕСА_2 . Також пояснив, що зараз він оформлює спадщину після смерті матері - житловий будинок за адресою у АДРЕСА_2 та в нього виникли деякі труднощі з оформленням документів. Через 3 місяці позивач запропонувала, щоб відповідач звільнив її житло - виселився, проте він вчинив скандал, став погрожувати їй фізичною розправою, намагався задушити її, замахнувся на неї та хотів вдарити залізною арматурою, але побачив, що сусіди дивляться на його дії, тому зупинився. Повторно звернувшись до відповідача з вимогою звільнити її житло негайно, у відповідь він користуючись своєю фізичного перевагою почав її бити, не погоджуючись виселитись. Тому вона вимушена була викликала поліцію. Згодом їй стало відомо, що відповідач схильний до насильства, неодноразово був засуджений за злочини з використанням фізичного насильства. За даний підстав вона побоюється за своє життя. Відповідач категорично відмовляється весь цей час виселитися, чинить перешкоди у користуванні власністю - її житлом. Намагалася зачиняти свій будинок, намагаючись позбавитись відповідача, але він зламавши грати у її вікні, проник у будинок. Усі спроби мирно вирішити питання - виселити тимчасового мешканця не дають позитивних результатів. Неодноразово зверталась до поліції за захистом своїх прав - на фізичну недоторканість, але відповідач залякує мене вбивством, розправою. Він неодноразово бив її та душив. Відповідач порушує її права власності (володіння, користування, відчуження) на житло. За даних обставин вона позбавлена можливості вільно користуватися власним житлом, дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися за адресою реєстрації та за фактичним місцем проживання.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 01.09.2004р. належить 13/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . (а.с. 34)
Вищезазначене підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 24.09.2004р. (а.с. 8)
ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте на даний час без реєстрації перебуває в м. Одесі в місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області. (а.с. 11)
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 169 ЖК України установлено, що у разі припинення договору найму жилогового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Пунктом 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленум Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української PCP осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо.
Як зазначила в позові позивач та підтвердила в судовому засіданні, відповідач - ОСОБА_2 , звернуся до неї з проханням його тимчасового проживання у належному їй будинку протягом 3 місяців, для вирішення його питань щодо оформлення документів, а саме спадщину після смерті його матері.
За спливом 3-ох місячного терміну позивач попросила відповідача звільнити її будинок, проте ОСОБА_2 вчинив скандал, став погрожувати фізичною розправою, намагався задушити ОСОБА_1 .
Факт вчинення ОСОБА_2 скандалів та сварок з ОСОБА_1 , підтверджується листом Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області від 15.11.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до органів поліції з заявами про вчинення правопорушення ОСОБА_2 відносно неї, однак в його діях вбачається ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Крім того рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом, щодо виселення. (а.с. 31).
Крім того слід зазначити, що вищезазначені факти підтверджуються також відповідними постановами про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, копії відповідних постанов містяться в матеріалах відповідної цивільної справи. (а.с. 35,36,37,40,41,42,43).
Також, позивач в судовому засіданні зазначила, що перешкоджаючи їй у користуванні власністю ОСОБА_2 , причиняв їй тілесні ушкодження, а також незаконно проникав до її будинку, зламавши грати на її вікні.
У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про необхідність усунення ОСОБА_1 перешкод в реалізації її права власності (права володіння, користування і розпорядження) на майно, а саме - 13/25 частин будинку АДРЕСА_1 , шляхом виселення з нього ОСОБА_2
Керуючись ст. ст. 317, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 95, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23.01.2001р. Київським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрована: АДРЕСА_1 ) перешкоди в користуванні власністю 13/25 частинами будинку АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 11.01.2001р. Біляївським РВ УМВС України в Одеській області).
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН