Провадження № 2/582/210/19
Справа № 582/638/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Петен Я.Л.,
за участю секретаря - Климась С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , смт. Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, до ОСОБА_2 , смт. Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
15 травня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням у АДРЕСА_1 .
Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 даному будинку окрім неї, зареєстрований її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрований у будинку позивача, але фактично не проживає більше року, оскільки проживає у Російській Федерації. На прохання в телефонному режимі позивача знятись з реєстрації у належному їй будинку, відповідач ОСОБА_2 відмовив у зв`язку з неможливістю прибути до України, враховуючи сімейні обставини та роботу. Для здійснення права користування і розпорядження своїм майном, позивач просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Справу просила розглянути без її участі (а.с.19).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, у відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду та не направив суду заяву про розгляд справи без його участі.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Недригайлів, Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 16 вересня 2016 року Недригайлівським РСУДМС України в Сумській області (а.с.4).
Відповідно до договору дарування житлового будинку від 06.04.2007 позивачу, ОСОБА_1 , належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів, сформованого 06.04.2007 (а.с.5-6).
У даному будинку, окрім позивача, зареєстрований її син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач по справі, який більше року не проживає за даною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради за № 489 від 03.04.2019 ( а.с.7).
З довідки, виданої Недригайлівською селищною радою Сумської області 20.05.2019 за вих. № 961 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про фактичне місце проживання не відомі (а.с.12).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України).
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Частиною 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з наведеного суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином зареєстрованим у будинку, належному на праві власності позивачу, понад строк, встановлений законодавством, у ньому не проживає, а тому є таким, що втратив право користування ним, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , смт . Недригайлів , Недригайлівського району Сумської області, до ОСОБА_2 , смт. Недригайлів, Недригайлівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням у АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України від 15.12.2017, до Сумського апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Повне рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен