РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Харечка С.П.,

при секретарі- Левчук Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 22 квітня 2014 року він є власником частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Йому виділено у власність частину домоволодіння, зокрема, відповідно до експлікації в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, приміщення житлового будинку: «1-1» - коридор, «1-2» - передпокій, «1-3» - котельня, «1-4» - кладова, «1-5» - кухня, «1-6» - житлова, «1-7» - ванна, «1-8» - туалет, «1-14» - житлова, а також гаража «Б». Розмір його частки в будинковолодінні складає 31/100. Вказує, що іншим власником вказаного житлового будинку є колишня дружина - ОСОБА_3 Зазначає, що 30 грудня 2013 року він подарував 40/100 частини домоволодіння доньці ОСОБА_5 Він як власник частки житлового будинку бажає виділу належної йому частки майна в натурі в окремий ізольований об`єкт з метою реалізації правомочностей власника майна, і єдиним можливим способом такого вирішення є судовий порядок, оскільки за наявними у його документами без відповідного судового рішення не може бути проведена реєстрація частини житлового будинку у виді самостійного домоволодіння. Просить виділити йому в натурі 31/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) АДРЕСА_1 в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м. у складі приміщень: «1-1» - коридор, «1-2» - передпокій, «1-3» - котельня, «1-4» - кладова, «1-5» - кухня, «1-6» - житлова, «1-7» - ванна, «1-8» - туалет, «1-14» - житлова, а також гаража «Б» з присвоєнням в подальшому окремої адреси..

Позивач та його представника в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечує щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, а позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 22 квітня 2014 року, ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 виділено у власність частину домоволодіння, зокрема, відповідно до експлікації в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, приміщення житлового будинку: «1-1» - коридор, «1-2» - передпокій, «1-3» - котельня, «1-4» - кладова, «1-5» - кухня, «1-6» - житлова, «1-7» - ванна, «1-8» - туалет, «1-14» - житлова, а також гаража «Б». Розмір моєї частки в будинковолодінні складає 31/100.

Іншим власником вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 18 лютого 2019 року припинено право спільної часткової власності на 29/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_3 . Виділено ОСОБА_3 в натурі 29/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) АДРЕСА_1 в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 загальною площею 76,4 кв.м, житловою площею 39,4 кв.м. у складі приміщень: «1-9» - коридор, «1-10» - житлова, «1-11» - житлова, «1-12» - житлова, «1-13» - житлова, та гараж «В» з присвоєнням в подальшому окремої адреси.

30.12.2013 року ОСОБА_1 подарував 40/100 частини домоволодіння нашій донці ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. ст. 316,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно вимог частини другої статті 364 ЦК України, обмеження права співвласника на виділ своєї частки в натурі може мати місце лише у випадках, коли такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим у зв`язку з неподільністю речі, що по справі не встановлено.

Відповідно до ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі(виділу частки з нього),якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями,якщо про це заявлено позов.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись.ст. 16, 316, 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 82, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності в об`єкт самостійної власності - задоволити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 31/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) АДРЕСА_1 в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 загальною площею 80,7 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м. у складі приміщень: «1-1» - коридор, «1-2» - передпокій, «1-3» - котельня, «1-4» - кладова, «1-5» - кухня, «1-6» - житлова, «1-7» - ванна, «1-8» - туалет, «1-14» - житлова, а також гаража «Б» з присвоєнням в подальшому окремої адреси.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ______________________

Суддя: С.П. Харечко