УХВАЛА

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 638/6327/14-ц

провадження № 61-19383св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Харківська міська рада, Десята Харківська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4 про виправлення описок в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2014 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права спадкування за заповітом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (після внесення змін у спадковий реєстр - ОСОБА_6 ), після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . 16 березня 2010 року він подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_6 , посвідченим 06 червня 2000 року Десятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-873. Крім того, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 червня 2011 року він звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте листом від 04 червня 2011 року за вих. №1308/01-16 йому було роз`яснено, що в актовий запис про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , 21 січня 2011 року внесено зміни в прізвище померлого з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 », тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, у зв`язку з чим було запропоновано звернутися до суду.

Також зазначав, що вперше звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування 09 червня 2011 року. Справа розглядалася судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року рішення апеляційного суду, яким йому було відмовлено у задоволені позову, залишено без змін з підстав незалучення у справі належних відповідачів.

У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_6 за заповітом від 06 червня 2000 року № 1-873.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просив зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У лютому 2019 року ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_2 ) звернувся до Верховного Суду із заявою про виправлення описок в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, а саме:

у третьому абзаці третьої сторінки описової частини в даті внесення змін до актового запису про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року;

у десятому абзаці четвертої сторінки описової частини в даті складання заповіту;

в першому абзаці шостої сторінки в мотивування відмови апеляційного суду у задоволенні позову;

в першому абзаці сьомої сторінки в прізвищі ОСОБА_6 ;

в першому абзаці другої сторінки, одинадцятому абзаці четвертої сторінки, шостому абзаці шостої сторінки зазначити замість «після внесення змін у спадковий реєстр», правильно «після внесення виправлень в актовий запис про смерть № 16492 від 05 грудня 2011 року - ОСОБА_6 ».

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

За змістом вказаної статті під опискою слід розуміти випадкову граматичну помилку, що тягне за собою неточний виклад змісту судового рішення чи перекручування його суті (наприклад, пропуск літери, цифри, їх перестановка, описки у написанні складних прізвищ або складних чисел тощо); арифметична помилка - це помилка у підрахунках (арифметичних діях).

При цьому диспозиція наведеної статті не дозволяє під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Під час виготовлення тексту постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року допущено технічні описки: у третьому абзаці третьої сторінки описової частини в даті внесення змін до актового запису про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року, а саме замість «21 січня 2011 року» помилково зазначено « 21 січня 2001 року», також у десятому абзаці четвертої сторінки описової частини в даті складання заповіту, а саме замість «06 червня 2000 року» помилково зазначено «26 червня 2000 року».

Інші посилання ОСОБА_4 в заяві як на описки, не є описками у розумінні частини першої статті 269 ЦПК України, виправленню не підлягають, оскільки змінюють зміст постанови, висновки якої грунтуются на належним чином досліджених матеріалах справи.

За таких обставин Верховний Суд вважає, що заява ОСОБА_4 про виправлення описок підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 260, 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про виправлення описок в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року задовольнити частково.

Виправити описки у третьому абзаці третьої сторінки описової частини постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в даті внесення змін до актового запису про смерть № 16492 від 05 грудня 2009 року, зазначивши «21 січня 2011 року» замість «21 січня 2001 року», також у десятому абзаці четвертої сторінки описової частини цієї постанови в даті складання заповіту, зазначивши «06 червня 2000 року» замість «26 червня 2000 року».

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик