Провадження №/п 2/317/342/2019
Справа № 317/4054/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Коваль В.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: Куцоконь В.С.,

третьої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, та стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_4 , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів.

У позові позивачка зазначила, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , про що видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 09 квітня 2015 року, актовий запис № 120.

ОСОБА_1 , є рідною тіткою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки її мати ОСОБА_4 , є її рідною сестрою, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Після народження ОСОБА_5 , ії мати самоусунулась від виконання материнських обов`язків вже у пологовому будинку відмовляючись годувати, слідкувати за гігієною немовля та інше. Обов`язки із догляду дитини виконувала позивач, оскільки знаходились з ОСОБА_4 у пологовому будинку з народження дитини до дня виписки. Після виписки з пологового будинку позивач, відповідач та немовля приїхали за адресою мешкання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_4 , відразу зібралась поїхати до себе додому, та більше до дитини не повернулась. Не дочекавшись ОСОБА_4 позивач зателефонувала до органів опіки та повідомила про покинуту дитину.

Представники Органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області зафіксували той факт, що дитина покинута матір`ю, та залишили її з ОСОБА_1 , як з рідною тіткою, оскільки дитина була забезпечена всім необхідним включаючи ліжечко, одяг, годувальні суміші, ліки, іграшки та інше. ОСОБА_5 з того часу проживає разом позивачем та її родиною.

Оскільки ОСОБА_5 була покинута матір`ю, яка не з`являлась за дитиною, не цікавилась її станом, ОСОБА_1 здійснила реєстрацію народження дитини, та батьками ОСОБА_5 були вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , був вписаний зі слів позивачки оскільки немовля народилось не у шлюбі.

Позивачка вважає, що, ОСОБА_4 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків вже 3 роки та 8 місяців, не цікавиться життям та не виховує дитину, не утримує та немає будь якого наміру здійснювати це в майбутньому.

Відповідно до листа Сонячної сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 487 від 20.10.2015 року підтверджується той факт, що ОСОБА_4 людина безвідповідальна, розсіяна, емоційно не врівноважена, схильна до істеричної поведінки, має шкідливі звички вживає алкогольні напої та палить, а також хворіє на епілепсію. З пологового будинку дитину забрала ОСОБА_1 , яка опікується дитиною, займається дитиною, виховує, піклується здоров`ям дитини, одягом, іграшками. Сільська рада вважає, що ОСОБА_4 не здатна піклуватися про дитину взагалі та є доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав.

Все своє життя ОСОБА_5 проживає у любові та турботі в родині позивача яка складається з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , чоловіка з я ким позивач проживає 14 років без реєстрації шлюбу, та братів - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З вересня 2018 року ОСОБА_5 зарахована до дошкільного Володимирського закладу загальної середньої освіти «Успіх» Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області. Згідно психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 до закладу приводить тітка, біологічних ані матері ані батька ОСОБА_5 вихователі не бачили, у дівчинки високій рівень адаптації, легко йде на контакт з дорослими та з однолітками, дружить з багатьма дітьми.

Згідно Інформаційної довідки КЗ «Запорізький районний центр Первинної медико- санітарної допомоги» Дніпрельстанівський фельдшерський пункт, ОСОБА_5 проживає в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 31.03.2015 року та в супроводі позивача відвідує центр.

ОСОБА_5 має все необхідне для життя, навчання та розвитку.

Позивачка вважає, що вона є єдиною родичкою ОСОБА_5 , яка має можливість та бажає її виховувати.

Родина проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , на праві власності в рівних частках.

Згідно № 22-08/140 від 06.11.2018 року Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 влаштована та тимчасове перебування в сім`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи той факт, що все своє життя ОСОБА_5 проживала в родині позивача, яку вважає своєю сім`єю, а також те, що позивач є рідною тіткою для ОСОБА_5 , просить вирішити питання про призначення її опікуном для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку про стан здоров`я заявника від 21.11.2018 року, виданого КНП «Медико - санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області, за станом здоров`я вона може бути опікуном.

ОСОБА_4 , не має наміру піклуватися про дитину, в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині не надає, самоусунулась від утримання та виховання доньки. Тому позивач просить вирішити питання про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітку (доходу), щомісяця, що буде гарантом дотримання права дитини на достатній рівень матеріального забезпечення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. ОСОБА_1 зазначила, що дівчинка проживає в її родині з народження та вважає, що позивачка є її матір`ю. ОСОБА_4 також покинула свою другу дитину, хлопчика який не вижив. Вона не піклується та не цікавиться дитиною.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що він не заперечує проти того, що б його цивільну дружину визначили опікуном дитини. Зазначив, що дитина живе в любові та турботі, та вважає, що вона є членом їх родини.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, та надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, батьками позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_4 є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.04.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Відповідно до актового запису про народження № 120 від 09.04.2015 р. відомості про батька ОСОБА_5 внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 5.

Наказом Служби у справах дітей Запорізького району Запорізької області № 22-08/140 від 06.11.2008 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 влаштовано на тимчасове перебування в сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.09.2008 року, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20469998 від 06.10.2008 р.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.12.2018 р. складеного комісійно в ході обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з`ясовано що за зазначеною адресою проживає ОСОБА_1 , та її сини ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та племінниця ОСОБА_5 яка проживає з народження. Квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору та санвузла. В кімнатах чисто, тепло. ОСОБА_1 працює без оформлення, її співмешканець працює офіційно. Старші діти навчаються у Володимирівському НЗ , ОСОБА_5 ходить в дитячій садок. ОСОБА_1 веде нормальний спосіб життя, дітей доглядає добре. Умови проживання дітей гарні. Діти мають окремі ліжка, стіл для виконання домашніх завдань, комп`ютер та іграшки.

За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно роз`яснень, що містяться у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/0257 від 26.03.2019 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вважає доцільним позбавлення її батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд приходить до переконання, що рішення щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_5 є правильним, оскільки мати навіть за час розгляду справи в суді жодного разу не відвідала дитину, не спілкувалась з нею, що свідчить про те, що поведінки своєї вона змінювати не бажає. Позивачка перешкод в спілкуванні з дитиною не чинить, її поведінка свідчить про бажання забезпечити для дитини спілкування з матір`ю.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини.

Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробила, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_4 її малолітньої доньки ОСОБА_5 , судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_4 намагалась виконувати батьківські обов`язки.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Так, згідно ч. 3 ст. ;60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Позивачка ОСОБА_1 пройшла повне медичне обстеження, що підтверджується висновком про стан здоров`я заявника від 21.11.2018 р. виданого КНП «Центр первинної медико-Санітарної допомоги «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1 по стану здоров`я може бути опікуном.

Відповідно до довідок серії ІАА № 0965105 від 21.11.2018 р. та серії ІАА № 0965106 від 19.11.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не знятої чи не погашеної судимості немає.

Відповідно до заяви від 13.11.2018 р. ОСОБА_3 цивільний чоловік ОСОБА_1 не заперечує проти проживання в їх родині ОСОБА_5

Зі змісту висновку служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації № 22-33/0020 від 03.01.2019 року вбачається, що Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації вважає, що ОСОБА_1 може бути опікуном малолітньої ОСОБА_5 Встановлення опіки буде відповідати інтересам дитини.

За наведених обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_5 .

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 не має постійного заробітку, суд приходить до висновку, що на утримання дитини необхідно стягнути аліменти у розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві, що буде відповідати можливостям відповідача, критеріям виваженості, розумності та справедливості.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_4 , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265,280, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 150, 164,165,167 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 .

Призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) опікуном малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_6 ,зареєстрована: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року до суду до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_6 ,зареєстрована: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення суду буде виготовлений 07.06.2019 року.

Суддя: І.Б. Громова