Дата документу 05.06.2019 Справа № 333/1439/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1439/19 Головуючий у 1 інстанції Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/1887/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , який діє як законний представник свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє як законний представник свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 до державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , який діє як законний представник свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О., ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру.

Разом з позовною заявою позивач надав суду заяву про забезпечення позову.

В заяві просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу до набрання рішенням законної сили по суті позовних вимог.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року вжито заходи забезпечення позову.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи», до виконання рішення по суті заявлених вимог.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу про забезпечення позову скасувати, та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту направлені на законне задоволення кредитором своїх прав, є свідченням того, що відбувається зловживання процесуальними правами задля позбавлення кредитора можливості захистити своє законне майнове право. Жодних причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та будь-яких об`єктивних сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду, заявником наведено не було, та не було мотивовано в ухвалі суду. Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб; існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження спірного нерухомого майна, наведено також не було.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування надав суду свої пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , є адекватним та відповідає інтересам дитини щодо забезпечення прав та інтересів дитини щодо забезпечення прав дитини на користування житлом та збереження його житлових прав (у тому числі на право на проживання).

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам процесуального законодавства, з такою позицією погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження спірного нерухомого майна.

Враховуючи, що у суді вирішується спір щодо визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тому існує реальна можливість подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна, що в свою чергу може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, заходи забезпечення є співмірними з заявленими вимогами.

Скаржник не довів, яким чином порушуються його права встановленою забороною на відчуження майна в межах ціни позову. Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав скаржника шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом вжито заходів забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: