Житомирський апеляційний суд
Справа №286/505/19 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.

у цивільній справі №286/505/19 за позовом заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених за стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року заступник керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації. Просив стягнути з відповідача кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на користь: Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації 7437,22 грн. В обґрунтування позову зазначав, що ухвалою Овруцького районного суду від 22.11.2018 року у справі №286/3712/18 відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими та провадження у справі було закрито. При розгляді кримінального провадження відповідач свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані потерпілим збитки. Однак, закриття кримінального провадження не звільняє його від обов`язку щодо відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням шкоди іншим особам. Так як у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла знаходилася на стаціонарному лікуванні в комунальній установі «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського», тому сума, витрачена на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, підлягає стягненню з відповідача на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , в розмірі 7 437,22 грн. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. На думку апелянта, рішенням суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи. На думку апелянта, звертаючись до суду з позовною заявою, прокурором було порушено вимоги ст.175 ЦПК України, оскільки прокурор не обгрунтував наявність підстав для здійснення представництва. Вважає, що наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва. Таке право прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація, що Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації не може самостійно звернутися до суду з позовом і, як наслідок, є неналежним позивачем у справі. Також, на думку апелянта, довідка головного лікаря Лесків ОСОБА_3 Б. від 10.10.2018 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ній не зазначено які послуги входять в ліжкодень, їх вартість, які ліки надавались. Та звертає увагу суду, що всі ліки на лікування ОСОБА_2 він купував за власні кошти.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Овруцького районного суду від 22.11.2018 ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286 ч.1 КК України, у зв`язку з його примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження №0000432 від 17.07.2018 року закрито.

Порушення вимог пунктів 2.9 (а), 10.1, 11.3, 12.1 ПДР України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її негативними наслідками, тобто отриманням потерпілою ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням у потерпілої середньої тяжкості тілесних ушкоджень та їх наслідків.

Як видно із довідки №01/2498 від 10.10.2018 року, виданої комунальною установою «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського», внаслідок вчинення злочину потерпіла ОСОБА_2 знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділені комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» з 16.07.2018 року по 30.07.2018 року. У зв`язку з цим заклад охорони здоров`я вимушений був понести витрати на стаціонарне лікування потерпілої на загальну вартість 7437,22 грн.(а.с.6).

За роз`ясненнями п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року із змінами та доповненнями «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання, затвердженим постановою Кабінету Мiнiстрiв України N545 від 16 липня 1993 року. Зазначеним Порядком передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лiкуваннi потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарi, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Такі витрати не підлягають стягненню лише при вчиненні злочинів у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, або при перевищенні меж необхідної оборони.

Відповідальність за відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених та відшкодуванню підлягають витрати на стаціонарне лікування.

Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Тобто, законодавець покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин та у відповідному порядку визнана винною у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ від 16.07.1993 р. № 545.

Пунктом 4 вказаного Порядку закріплено, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, в якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету.

Щодо обґрунтованості прокурором, представництва інтересів держави слід звернути увагу, що в ч. 4 рішення від 08.04.1999 по справі №3-рп99 Конституційний Суд України зазначив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В ч.1 рішення Конституційний Суд констатував право прокурора або його заступника самостійно визначати і обґрунтовувати в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Не здійснення ж позивачем, Департаментом фінансів, дій, направлених на повернення до бюджету затрачених коштів закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину осіб, є порушенням майнових інтересів держави, на що і вказав заступник прокурора в своєму позові.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 16.10.2019 року.