Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/391/19

Провадження № 2/300/121/2019

05.06.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Вотьканича В.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Попелич М.А.,

представник третьої особи: Дідренцел В .Т .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області (далі - Воловецька селищна рада), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 р. до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Воловецької селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними спорудами. Спадкове майно знаходиться по АДРЕСА_3 . Домогосподарство, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 , складається з: житлового будинку, літньої кухні, господарських будівель, колодязя, погребу, навісу, гаражу, вбиральні, огорожі, хвіртки та воріт. Вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.05. 1996 року. На випадок своєї смерті батько позивача ОСОБА_4 залишив заповіт, який 09.03.2012 року посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Маньо О.Ф. Позивач ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини, проте постановою від 20 березня 2018 року державним нотаріусом Дідренцел В.Т. Воловецької державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його позивача через неможливість зареєструвати таке майно як 1/2 частину житлового будинку. Єдиним належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на житловий будинок в цілому, за встановленою новою адресою. На підставі наведеного, просить суд визнати за ним право визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходяться в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, але представник подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Воловецької селищної ради Закарпатської області Попелич М.А. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, просив розглядати справу за без його участі.

Державний нотаріус Дідренцел В.Т. державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій повідомила, що за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 28.11.2017 р. за № 125/2017 Воловецькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, заведена спадкова справа, наявний в матеріалах справи заповіт на день відкриття спадщини є чинним. Просила розглянути справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст. 206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Воловецьким районним бюро ЗАГС Закарпатської області 14.04.1970 року, батьком позивача записано в графі батько « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції у Закарпатської області від 11.07.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 38. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_3 . Домогосподарство, яке належало ОСОБА_4 , складається з: житлового будинку, літньої кухні, господарських будівель, колодязя, погребу, навісу, гаражу, вбиральні, огорожі, хвіртки та воріт.

Судом з`ясовано, що вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.05.1996 року. У відповідності до вказаного свідоцтва, ОСОБА_4 належить 1 /2 будинку в АДРЕСА_3 . Право власності набуто на підставі рішення від 06.05.1996 року № 14 виданого виконавчим комітетом Воловецької селищної ради, що засвідчене підписом голови Воловецької селищної ради ОСОБА_6 Із рішення вбачається, що відповідно до довідки СГП «Верховина» ОСОБА_4 та ОСОБА_7 призначені головами двох колгоспних дворів.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу 09.03.2012 року. Спадкодавець ОСОБА_4 у заповіті вказав, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті, у тому числі 1/2 частину житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами за номером АДРЕСА_3 , заповідає своєму синові - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Це зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Відповідно до статті ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом маєправо прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач ОСОБА_1 , як це передбачено ст.1297 ЦК України звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Із постанови державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. № 101/02-31 від 20.03.2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що частки співвласників у нерухомому майні є нерівними, оскільки у кожної 1/2 частини цілого житлового будинку різна загальна та житлові площі, також відрізняється кількість та назва господарських будівель.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_7 були головами двох дворогосподарств із спільною несучою стіною, однак було зареєстровано право власності як на один будинок по 1/2 частини житлового будинку. Після смерті ОСОБА_8 , його спадкоємці - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оформили спадщину за законом на свою частину будинку і їх право власності зареєстровано як на окремий будинок по АДРЕСА_3 / 2 частини, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за серією ВМВ № 724148 від 11.02.2009 р. та серії ВМВ № 724145 від 11.02.2009 р. та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 від 19.02.2009 р. та серії ССО № НОМЕР_5 від 19.02.2009 року.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

3 метою впорядкування адресної нумерації позивач ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області. Рішення виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області № 94 від 26.07.2018 року «Про присвоєння поштової адреси на житловий будинок» вирішено у зв`язку з впорядкуванням адресної нумерації по АДРЕСА_3 присвоїти на житловий будинок № АДРЕСА_3 , наступну адресу: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду е правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 не заявляв про відмову від спадщини. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_3 , у відповідності із заповітом, який посвідчений приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу Маньо О.Ф. від 09.03.2012 року.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 142, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, та ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходяться в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий В.А. Вотьканич