Єдиний унікальний номер 727/7207/18
Номер провадження 2/725/674/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

представника позивача Замерзляк О.В. ,

та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вище вказаним позовом, який за підсудністю передано Першотравневому районному суду м.Чернівці та прийнято до провадження.

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 10.04.2016 року мала місце ДТП за участю службового автомобіля УПП в м.Чернівці марки «Toyota Prius» д.н.з. - НОМЕР_1 , бортовий номер - НОМЕР_2 під керуванням рядового поліції ОСОБА_2. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль отримав значні механічні пошкодження, а саме: деформовано передній капот; вм`ятини та подряпини на передніх правих дверях, даху автомобіля; розбиті передній бампер, переднє вітрове скло, праве дзеркало заднього виду, передня права протитуманна фара, праве бокове скло.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 07.02.2017 року №1-д, вартість ремонтно-відновлювальних робіт вказаного службового автомобіля становить 159642,50 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, зокрема положення ст.ст. 22,1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь позивача 159642,50 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, а також 2394,64 грн. судового збору.

На вказану позовну заяву ОСОБА_4 , яка діяла інтересах відповідача, подано відзив відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступне. Так, вказувала на те, що позов є безпідставним, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із заподіянням поліцейським майнової шкоди при виконанні службових обов`язків, а тому на них поширюються норми спеціального законодавства, що регулює проходження служби в органах національної поліції. Зокрема, зазначала, що Законом України «Про Національну поліцію» та відповідним Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 не передбачено матеріальної відповідальності поліцейських та порядок відшкодування ними шкоди, завданої під час виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим до спірних правовідносин слід застосовувати положення законодавства про працю. При цьому вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту, оскільки в даному випадку слід керуватись положеннями ст.132 КЗпП України, враховуючи відсутність договору про повну матеріальну відповідальність між позивачем та відповідачем. Крім того, зазначала, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ч.3 ст. 233 КЗпП України.

В свою чергу позивачем подано відповідь на відзив відповідно до якого, останній заперечує наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норми КЗпП України, оскільки в даному випадку слід керуватись нормами спеціального законодавства, що регулюють правовідносини в сфері проходження служби в органах Національної поліції, а порядок відшкодування завданої поліцейським шкоди під час виконання службових обов`язків регулюється Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, що затверджено Постановою Верховної Ради України 25.06.1995 року №243/95-ВР, яке поширюється також на осіб рядового та начальницького складу МВС України з урахуванням п.23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ УРСР від 29.07.1991 року №114. Враховуючи наведене вважає, що в даному випадку застосовується загальний строк позовної давності, що становить три роки.

У заперечені на відповідь на відзив представник відповідача вказувала на те, що п.23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ УРСР від 29.07.1991 року №114 передбачає, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством, а враховуючи відсутність спеціальних норм, які регулюють матеріальну відповідальність працівників поліції за завдану ними шкоду під час виконання службових обов`язків, застосування до спірних правовідносин КЗпП України буде відповідати п. 23 вказаного Положення, який відсилає до інших нормативно-правових актів.

В рамках судового розгляду даного спору судом витребувано наступні докази: відомості про заробітну плату рядового поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та розмір його середньомісячної заробітку, розрахований у відповідності до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив з наведених у них підстав просив позов задовольнити. Також, зазначив, що пошкоджений внаслідок дій відповідача транспортний засіб перебував у користуванні позивача на підставі договору позички №51 від 22.03.2016 року, укладеного між Автогосподарством УМВС України в Чернівецькій області та Департаментом патрульної поліції, а тому останній є належним позивачем у даній справі та йому підлягає відшкодування завдана відповідачем шкода.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяла представник ОСОБА_4 , яка позов не визнала, наполягала на доводах викладених у відзиві та запереченнях, зокрема вказувала на те, що спірні правовідносини регулюються нормами КЗпП України на які позивач як на підставу задоволення своїх вимог не посилався, крім того ним пропущено встановлений ч. 3 ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду, а також Департамент патрульної поліції є неналежним позивачем у даному спорі, оскільки пошкоджений транспортний засіб йому не належить, у зв`язку з чим просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Так, за наслідками судового розгляду даного спору встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , працює на посаді інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Чернівці ДПП НП України у звані рядового поліції, що не заперечується сторонами.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.05.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави (а/с 8).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 10.04.2016 року о 05 год. 50 хв., керуючи автомобілем марки Toyota Prius д.н.з. - НОМЕР_1 на вул. Калинівській, вул. Житомирській, 1 в м. Чернівці, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на електроопору, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

У справі встановлено та не заперечується сторонами, що ДТП за участю відповідача ОСОБА_2 сталася під час виконання ним службових обов`язків, що зокрема, підтверджується висновками службового розслідування (а/с 9).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Згідно з п.23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (затверджене постановою КМУ УРСР від.29.07.1991р. №114) особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

За правилами, встановленими в п.1-3,5,10 розділу 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (затверджено Постановою Верховної Ради України 25.06.1995р. №243/95-ВР), яке поширюється також на осіб рядового та начальницького складу МВС України, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності осіб винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків.

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна, в тому числі пошкодженням майна, що спричинило додаткові витрати для його відновлення за наявності:заподіяння прямої дійсної шкоди;протиправної поведінки;причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;вини у заподіянні шкоди.

Час, протягом якого винну особу може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого в особисте користування настає матеріальна відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення.

Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди настає у разі:умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання майна або вчинення інших умисних протиправних дій;приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;недостачі, а також знищення або псування майна,переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети (п.10,11 розділу ІІ цього ж Положення).

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді, що відповідно до системного аналізу вимог ст.ст. 59, 62 Закону України «Про Національну поліцію» відноситься до публічної служби, та будучи матеріально відповідальною особою, своїми діями пошкодив транспортний засіб, який перебував у користуванні Департаменту патрульної поліції, у зв`язку з чим такий спір має бути вирішений в порядку адміністративного судочинства, враховуючи наступне.

Статтею 5 КАС України встановлено право на звернення до суду та способи судового захисту.

Згідно частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верхового суду, сформованого у постанові від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16, спори що виникають внаслідок зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, а позивачу слід роз`яснити, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 255, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом за позовом Департаменту патрульної поліції національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а також, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 11 червня 2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна