23 травня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
02.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви) до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В уточненому позові зазначив, що 30.03.2018 був звільнений з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю.
Порушуючи норми законодавства, відповідач належного розрахунку на день звільнення не провів, жодних належних позивачу коштів не виплатив, внаслідок чого станом на 25.01.2019 середній заробіток за весь час затримки розрахунку складає 24 767,20 грн.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 02.10.2018 по 25.01.2019 у розмірі 24 767,20 грн.
Позивач до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити повністю.
Представник відповідача до суду надав відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Судом встановлено, що 30.03.2018 ОСОБА_1 був звільнений з роботи за власним бажанням з публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» у зв`язку з невиконанням власником умов трудового договору.
Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня ухвалення рішення судом.
При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 постанови КМ України №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися таким шляхом: заробітна плата за січень та лютий 2018 р. становить 6 366,20 грн. + 6 326,84 грн. = 12 693,04 грн.
Таким чином середня заробітна плата для розрахунку затримки виплати заробітної плати становить 12 693,04 грн. / 41 день = 309,59 грн. за день.
Період прострочення виплати середнього заробітку за весь час затримки з 01.10.2018 по 25.01.2019 становить 80 робочих днів.
Таким чином загальний розмір виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати станом на 25.01.2019 складає 309,59 грн. х 80 днів = 24 767,20 грн.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274279 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Соляник