ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3130/19 Справа № 204/6416/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 липня 2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 21 червня 2018 року утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, у розмірі 23 509,25 грн, яка складається з: 2 202,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 970,30 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10 740,80 грн - заборгованість за пенею, а також 500 грн штраф (фіксована частина), 1 095,68 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду від 19 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору та є недопустимими доказами. Отже, є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та тарифів. Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, а отже визнав свої зобов`язання. Незастосування судом названих норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи призвели до ухвалення незаконного рішення. Оскільки кредитний договір укладений між сторонами є дійсним, він підлягає виконанню.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 27 липня 2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі вказаних Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 21 червня 2018 року визначена у розмірі 23 509,25 грн, яка складається з: 2 202,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 970,30 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10 740,80 - заборгованість за пенею, а також 500 грн штраф (фіксована частина), 1 095,68 грн штраф (процентна складова).

Слід зазначити, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10) не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила.

У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 27 липня 2015 року.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафів підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з цим, відповідач не заперечував той факт, що отримав від позивача кредитну картку з відповідним кредитним лімітом та проводив з її застосуванням певні операції. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів іншого суду не надано.

Тобто в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 2 202,47 грн рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 643,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 липня 2015 року у розмірі 2 202,47 грн, яка складається з основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 643,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова