Ухвала

Іменем України

10 червня 2019 року

місто Київ

справа № 2-677/10

провадження № 61-8804ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гречківська Юлія Володимирівна,

заінтересована особа (стягувач) - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року у складі судді Кузіної Ж. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Кривчун Т. О., Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив скасувати постанову від 10 грудня 2018 року та звіт про незалежну оцінку майна від 17 грудня 2018 року № 844; відстрочити виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; зобов`язати Київський ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області закрити зведене виконавче провадження на підставі зазначеного закону.

Скарга обґрунтовувалась тим, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_1 . Під час виконання рішення суду, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором, та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру № 25, загальною площею 82, 10 м. кв., за адресою: АДРЕСА_2 , описано та накладено арешт. 10 грудня 2018 року згідно з постановою державного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні із залученням експерта оцінювача Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» Коваль Т. С. Посилаючись на те, що із зазначеною постановою, про яку йому стало відомо 26 грудня 2018 року, та звітом проведення оцінки заявник категорично не згодний, просив поновити строк на її оскарження. Зазначав, що звіт не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки оцінювачем не взято до уваги правовстановлюючий документ, технічний документ на квартиру, які також не приєднані. Звіт проведений із порушеннями, оскільки на сьогоднішній день квартира має іншу площу та складається з 3-х кімнат, має самочинні перепланування. ОСОБА_1 та його сім`я не мають іншого житла та відповідно до Закону України

«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на зазначене нерухоме майно не може бути звернуте стягнення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року, залишеною без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 березня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції обґрунтовувались тим, що звіт, виконаний оцінювачем ОСОБА_2 , яка зареєстрована у Державному реєстрі оцінювачів від 28 вересня 2012 року № 9480 та має право здійснювати оцінку нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них. Таким чином, звіт виконаний уповноваженою особою. Крім документів, що підтверджують повноваження оцінювача, до звіту приєднано світлини квартири, копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 10 грудня 2018 року з супровідним листом, витяг з інтернет-сайтів щодо вартості трикімнатних квартир у м. Полтаві, копію постанови про опис та арешт майна від 27 листопада 2018 року, витяг з Державного реєстру речових прав, копію технічного паспорту на спірну квартиру, який виготовлений 07 липня 2014 року, копію договору купівлі-продажу від 05 червня 2008 року. Відповідно до звіту зазначена характеристика квартири АДРЕСА_2 , що складається з 3-х кімнат, загальною площею 81, 5 кв. м та житловою площею 45, 2 кв. м. Отже, посилання заявника щодо проведення оцінки неіснуючого об`єкта нерухомого майна є безпідставними. Також суд урахував, що у судовому засіданні скаржник підтвердив, що він не повідомляв учасників виконавчого провадження щодо проведення самочинного перепланування, що призвело до зміни площі квартири. Таким чином, суд дійшов висновку, що скаржник, достеменно знаючи про рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, самочинно провів перепланування в квартирі, що призвели до зменшення кількості кімнат та, як наслідок, зміни площі, і не надав відповідні документи проведення таких дій державному виконавцю чи іпотекодержателю. Щодо порушення строків проведення експертизи, то скаржником не доведено, що постанова про призначення суб`єкту оціночної діяльності отримана експертним закладом саме в день її прийняття - 10 грудня 2018 року, доведена до відома експерта 10 грудня 2018 року, а тому посилання щодо пропущення строків його виготовлення є необґрунтованими.

Стосовно посилання заявника на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд зазначив таке. Як встановлено у судовому засіданні, за ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого за реєстраційним номером 16058133 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 . Належних доказів щодо реєстрації припинення права власності суду не надано. Заявник протягом травня 2015 року звертався до Київського районного суду м. Полтави, Чутівського районного суду м. Полтави, де зазначав адресу свого проживання: АДРЕСА_5 . За цією ж адресою ним і отримуються листи, судові повістки. Ця адреса ним зазначалась як адреса мешкання, а не адреса для направлення кореспонденції, тому заперечення останнього щодо отримання лише листування за зазначеною адресою є неспроможними. Та обставина, що спірне майно не використовується заявником як місце постійного проживання, підтверджується також і актом державного виконавця від 28 листопада 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на особистому прийомі повідомив головного державного виконавця щодо місця проживання: АДРЕСА_5 . Згідно з актом державного виконавця від 17 січня 2019 року встановлено, що зі слів сусідки ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_6 , - більше року в кв. 26 за цією ж адресою проживає ОСОБА_1 разом з дружиною та двома дітьми. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року встановлено, що кв. АДРЕСА_2 , боржником ОСОБА_1 не використовується як місце постійного проживання. Ухвала набрала законної сили. Таким чином, будь-які підстави, що підтверджували би порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в судовому засіданні не встановлено. Також згідно з довідкою, яка міститься у матеріалах зведеного виконавчого провадження та яка видана Комунальним підприємством «ЖЕО №2» від 20 листопада 2018 року № 534 у кв. 25 на АДРЕСА_2 , жодна особа не зареєстрована.

ОСОБА_1 у квітні 2019 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, яка обґрунтовувалась тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, просив скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

(далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2008 року № 564 К-Ф у сумі 141 663, 13 долари США. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру № 25, загальною площею 82, 1 кв. м, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , за рахунок вартості якої погасити зобов`язання за кредитним договором від 05 червня 2008 року № 564 К-Ф у сумі 141 663, 13 долари США. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 . Вирішено питання про судові витрати.

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. 22 липня 2016 року згідно з постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. У подальшому відкриті і інші виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів, які постановою державного виконавця від 04 квітня 2018 року об`єднані у зведене виконавче провадження № 56112575.

Постановою державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 27 листопада 2018 року описано та накладено арешт на кв. АДРЕСА_2 .

Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений станом на 07 липня 2014 року за замовленням ПАТ АБ «Укргазбанк», квартира АДРЕСА_2 , складається з 3-х кімнат, житловою площею 45, 2 кв. м, загальною площею 81, 5 кв. м.

Як встановлено в судовому засіданні, заявником самовільно проведено перепланування нерухомого майна, що перебуває в іпотеці та за рішенням суду на яке звернуто стягнення, хоча згідно з пунктом 3.4. іпотечного договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 , такі дії можуть бути оцінені як істотні поліпшення, які іпотекодавець має право здійснювати виключно за письмовою згодою іпотекодержателя.

10 грудня 2018 року постановою головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи», який має сертифікат, виданий 21 квітня 2017 року за № 364/17.

Відповідно до журналу реєстрації вихідної кореспонденції Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області, відповідно до якого спірна постанова направлена ОСОБА_1 простою кореспонденцією 10 грудня 2018 року.

18 грудня 2018 року на адресу Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області надійшов звіт про незалежну оцінку майна № 844, виготовлений Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи».

Звіт виконаний оцінювачем ОСОБА_2 , яка зареєстрована у Державному реєстрі оцінювачів від 28 вересня 2012 року № 9480 та має право здійснювати оцінку нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них. Таким чином, звіт виконаний уповноваженою особою.

Крім документів, що підтверджують повноваження оцінювача, до звіту приєднано світлини квартири, копія постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 10 листопада 2018 року з супровідним листом, витяг з інтернет-сайтів щодо вартості трикімнатних квартир у м. Полтаві, копія постанови про опис та арешт майна від 27 листопада 2018 року, витяг з Державного реєстру речових прав, копія технічного паспорту на спірну квартиру, який виготовлений 07 липня 2014 року, копія договору купівлі-продажу від 05 червня 2008 року.

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. За змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким запроваджено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а саме: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140, 00 кв. м для квартири та 250, 00 кв. м для житлового будинку.

Зазначений Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Встановивши, що доказів протиправності дій державного виконавця щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, не надано; підстав, які унеможливлювали би стягнення на майно, передбачені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, отже зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій, їх зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не встановлено неправильне застосування норм права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої та апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її реалізації чи тлумачення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді:

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик