КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 361/4822/18 Головуючий у 1 інстанції: Василишин В.О.
провадження № 22-ц/824/7371/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2019 року у складі судді Василишина В.О. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням збільшень просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі - 1 204 230 грн. 42 коп., яка згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області складається із заборгованості - 743 571 грн. 80 коп.; інфляційних втрат у розмірі - 244 736 грн. 78 коп.; процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі - 191 796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі - 8 280 грн. 82 коп.; пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі - 15 844 грн. 12 коп. та судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 02 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50010446, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі - 285 507 грн. 87 коп. зі сплатою процентної ставки

- 9,90 %, на строк 60 місяців. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску).

03 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу №50010446, за яким останній передав у заставу товариству автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 1.2 Загальних умов позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Положеннями пункту 1.4.2. Загальних умов сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. Умовами кредитування також передбачено, що до 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає Милашевському О.Д. відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.2 Загальних умов передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 календарний місяць.

17 квітня 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка проігнорована останнім.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року звернуто стягнення на предмет застави в рахунок часткового задоволення заборгованості у розмірі

743 571 грн. 80 коп. Вказане рішення суду пред`явлено до виконання, але відповідачем не виконано.

Позивач зазначав, що наявність заборгованості за кредитним договором зумовлювало необхідність звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі

- 1 204 230 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №361/6484/15-ц від 30 серпня 2016 року у розмірі - 743 571 грн. 80 коп., (яка складається із простроченої заборгованості у сумі 75 824 грн. 78 коп. та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 667 747 грн. 02 коп.); інфляційних втрат у розмірі 244 736 грн. 78 коп.; процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 191 796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі - 8 280 грн. 82 коп.; пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі - 15 844 грн. 12 коп.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» - Лабатюк Я.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, повернутий до стягувача без виконання. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, і пояснив, що відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість і задоволення даного позову приведе до подвійного стягнення боргу, що є недопустимим. Також вважав, що позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором до задоволення не підлягають, так як позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту. Крім того, зазначав, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом і тому просить застосувати його наслідки та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50010446 від 02 вересня 2013 року в загальній сумі - 743 571 грн. 80 коп. та судові витрати в сумі 11 153 грн. 60 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 244 736 грн. 78 коп. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 244 736 грн. 78 коп. та судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що стягувана сума є обґрунтованою і доведеною та з того, що зверненням до суду у вересні 2015 року з позовом про звернення стягнення на предмет застави, строк позовної давності перервався та почався заново, а тому у даному випадку позивач не позбавлений права захисту своїх прав у спосіб стягнення заборгованості.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи 02 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50010446. Сума кредиту: 285507 грн. 87 коп.; еквівалент суми кредиту в доларах США: 35 113 доларів 50 центів США; строк кредиту: 60 місяців; процентна ставка: 9,90 %. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 984 куб. см., 2013 року випуску).

В наступному між сторонами у даній справі укладено додаткову угоду до кредитного договору та №50010446 від 02 вересня 2013 року та договір про внесення змін /Додаткова угода № 1/ до кредитного договору № 50010446 від 02 вересня 2013 року від 28 жовтня 2014 року.

Згідно з п.п.1.2 , 1.3.1 Загальних умов кредитування додаток до Кредитного договору позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит у повному обсязі, сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Пунктами 1.4.2, 1.4.3 вказаних Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

До 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу, відповідно до Графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіку погашення кредиту.

Загальними умовами кредитування передбачено право дострокового повернення суми кредиту (пункт 3.2).

Також встановлено, що 03 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. посвідчено договір застави транспортного засобу №50010446, що зареєстрований у реєстрі №1860, за яким ОСОБА_1 передав у заставу товариству автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 .

15 листопада 2014 року між сторонами по даній справі укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору застави транспортного засобу №50010446 від 03 вересня

2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. 03 вересня 2013 року за реєстровим №1860.

Згідно з матеріалами справи 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором відповідно до пункту 3.2 Загальних умов кредитування.

Також у зв`язку із не задоволенням відповідачем вимоги від 17 квітня 2015 року про дострокове повернення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» у вересні 2015 року звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року позов задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №50010446 від 02 вересня 2013 року у розмірі 743 571 грн. 80 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 куб. см., 2013 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом його вилучення у ОСОБА_3 з подальшим продажем з публічних торгів.

03 жовтня 2016 року на підставі вказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 27 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/241/16, виданого 03 жовтня 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області.

Як вбачається з постанови головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26 червня 2018 року, виконавчий документ - виконавчий лист

№2/361/241/16, виданий 03 жовтня 2016 року, повернутий стягувачу відповідно до заяви від

21 червня 2018 року.

За матеріалами справи автомобіль марки «VW», модель «BEETLE» (номер кузова: НОМЕР_1 , 2013 року випуску), реєстраційний номер НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_4

07 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського ВРЕР ДАІ в Київській області із заявою № 67663057 про зняття вищевказаного автомобіля з обліку для реалізації.

08 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою №67711597 про вторинну реєстрацію транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації.

В рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь 1 204 230 грн. 42 коп., що складається із заборгованості за рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №361/6484/15-ц від 30 серпня 2016 року у розмірі 743 571 грн. 80 коп., (яка складається із простроченої заборгованості у сумі 75 824 грн. 78 коп. та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 667 747 грн. 02 коп.); інфляційних втрат у розмірі 244 736 грн. 78 коп. процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 191 796 грн. 90 коп.; 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 8 280 грн. 82 коп.; та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту у розмірі 15 844 грн. 12 коп.

За ч.4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлений розмір заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2013 року, що склав 743 571 грн. 80 коп., а тому суд вірно вважав, що вказана сума є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягала стягненню з відповідача.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення процентів за час користування невиплаченою сумою кредиту, 3 % річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту, то відповідно до вимог ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, після пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України право позивача як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений висновок про правильне застосування норм права викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові №1410цс18 від 28 березня 2018 року при розгляді справи №444/9519/12.

Отже, так як право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося у зв`язку із пред`явленням вимоги згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України, то суд вірно вважав необґрунтованими вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 244 736 грн. 78 коп., то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови у їх задоволенні, виходячи з наступного.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Як вірно вважав суд, з кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, а тому були відсутніми підстави для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості. Втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15.

Заперечення відповідача в тому, що задоволення позову про стягнення боргу приведе до подвійного стягнення, суд вірно вважав такими, що не заслуговували на увагу, так як застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного права та не поновленого боржником належним чином права, не є подвійним стягненням заборгованості. Доказів, які б свідчили про виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду, при розгляді даної справи не було здобуто. Питання щодо виконання виданого виконавчого документу на підставі рішення суду від 30 серпня 2016 року у разі, коли такий обов`язок у боржника буде відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником, іншою особою тощо) підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч.2 ст.432 ЦПК України.

ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог, також подав заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, яку мотивував тим, що вимога позивача про дострокове повернення кредиту надіслана відповідачу 17 квітня 2015 року. При цьому строк виконання зобов`язання за кредитним договором змінений. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише у серпні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте, суд вірно не погодився з такими доводами відповідача.

Так, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 4, 5 статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Отже, зверненням до суду у вересні 2015 року з позовом про звернення стягнення на предмет застави строк позовної давності перервався та почався заново, а тому як вірно вважав суд, у даному випадку позивач не був позбавлений права захисту своїх прав у спосіб стягнення заборгованості і строк на звернення до суду з даними вимогами ним не пропущений.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що на основі повно і всебічно з`ясованих обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення даного позову і стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 743 571 грн. 80 коп., а також судових витрат в сумі 11 153 грн. 60 коп. та відмову у задоволенні іншої частини позову.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: