Справа № 579/2276/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання Печенової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що будинок АДРЕСА_1 , належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Кролевецької ДНК та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

21 березня 2012 року ОСОБА_3 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згоду на це дала вона, позивачка. Однак, вона за вказаною адресою не проживає, особисті речі в будинку відсутні, комунальні послугу не сплачує, які на неї нараховані.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. (а.с.37)

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 20), в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.8, 9)

Відповідно до довідки виконавчого комітета Мутинської сільської ради від 26.10.2018 року №1343 в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10)

За змістом довідки свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка посвідчена секретарем Мутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає (а.с.11)

За змістом позовної заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_1 (а.с.3)

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в належному позивачу будинку АДРЕСА_1 , не проживає без поважних причин більше одного року підряд. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорювала виселення зі спірного житла, зверталась до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надала суду доказів, що покинула житло проти її справжньої волі.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідач не надала відзиву на позов та доказів, які спростовують вимоги позивача.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 , не є власником або наймачем житла (будинку), який належить на праві власності ОСОБА_1 , та не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Судові витрати за клопотанням позивача (а.с.5) залишити за нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 247, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за довіреністю ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 16.12.2010 року, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя О. В. Моргун