ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4282/19 Справа № 201/2899/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Марочко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними та скасування рішень приватного нотаріуса,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М., ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними та скасування рішень приватного нотаріуса.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23 березня 2007 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредитні кошти на строк з 23 березня 2007 року по 23 березня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 360 000 доларів США на купівлю нерухомості та 81 000 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого п.п.2.1.3.,2.2.7 даного Договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 23 березня 2007 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого нею було передано в іпотеку банку належний їй на праві власності двоповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 та майнові права на земельну ділянку площею 0,0381 га, за вказаною адресою. Сторони договору визначили, що вартість предмета іпотеки складає 2272500 грн. Позивач вказувала, що з інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона дізналася про те, що власником належного їй на праві власності вказаного житлового будинку є ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки, серія та номер 673, виданий 23 березня 2007 року, видавник - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О.А. Вказану реєстраційну дію здійснював приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32658899 від 01 грудня 2016 року, 10:56:48, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» також стали власником земельної ділянки площею 0,0381 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, серія та номер: 673, виданий 23 березня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О.А. Вказану реєстрацію дію здійснював приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32731187 від 05 грудня 2016 року, 16:27:45, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про власності: 17825499. Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32731187 від 05 грудня 2016 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32658899 від 01 грудня 2016 року були прийняті нотаріусом без достатніх правових підстав, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, оскільки не було проведено оцінки майна, не здійснено належного письмового повідомлення боржника, не визначено суми боргу, звернувшись із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ПАТ КБ «Приватбанк» перевищили свої права, надані договором іпотеки від 23 березня 2007 року та законом, порушили норми статті 33 Закону України «Про іпотеки» та умови самого договору іпотеки. Зокрема, наразі триває процедура з примусового виконання виконавчого напису, а також триває судовий розгляд справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. З наведених підстав позивач просила визнати незаконними та скасувати вказані рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 4-18).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32731187 від 05 грудня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 на земельну ділянку площею 0.0381 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 17825499 за ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі договору іпотеки, серія та номер: 673, виданий 23 березня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О.А. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32658899 від 01 грудня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 на житловий будинок загальною площею 224 кв. м., житловою площею 111.6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 17747437 за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», на підставі договору іпотеки, серія та номер: 673, виданий 23 березня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О.А. (т. 2 а.с.66-76).

З таким рішенням не погодився АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю (т. 2 а.с.80-86).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, 23 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNUVGК00000012, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 23 березня 2007 року по 23 березня 2027 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 360 000 доларів США на купівлю нерухомості, а також у розмірі 81 000 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3.,2.2.7 даного Договору.

Щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 4246,71 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (т. 1 а.с.33-35).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 23 березня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки квартири № DNUVGК00000012, відповідно до умов якого позивачем було передано в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 та майнові права на земельну ділянку площею 0,0381 га, які належать іпотекодавцю. Сторони договору визначили, що вартість предмета іпотеки складає 2 272 500 грн. (т.1 а.с.36-38).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 січня 2017 року, з 01 грудня 2016 року власником предмета іпотеки - житлового будинку загальною площею 224 кв. м., житловою площею 111.6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ПАТ КБ «Приватбанк».

Підставою виникнення права власності є договір іпотеки, серія та номер: 673, виданий 23 березня 2007 року, видавник - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О. А.

Реєстрацію права власності на спірний житловий будинок здійснено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32658899 від 01 грудня 2016 року, 10:56:48, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Також за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що ПАТ КБ «Приватбанк», також стало власником земельної ділянки площею 0,0381 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, серія та номер: 673, виданого 23 березня 2007 року, видавник - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлов О.А. Вказану реєстрацію дію також було здійснено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32731187 від 05 грудня 2016 року, 16:27:45, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про власності: 17825499 (т. 1 а.с.25-29).

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно положень даної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положення ст. 638 ЦК України визначають, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення були прийняті приватним нотаріусом без достатніх правових підстав, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, а тому такі рішення підлягають є незаконними та підлягають скасуванню.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Згідно пункту 22 договору іпотеки від 23 березня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до Розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (том 1 а.с.37 зворот).

При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості згідно п. 11 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті.

Згідно пункту 27 вказаного договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, взначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у т. ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, у березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2014 року було відкрито провадження у цивільній справі № 201/2860/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с.39).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 201/13315/16-д за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с.40-44).

Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» зверталися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису за кредитним договором від 23 березня 2007 року, у забезпечення зобов`язань за яким було укладено договір іпотеки від 23 березня 2007 року.

14 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3001669,25 грн., які є боргом за кредитним договором від 23 березня 2007 року, укладеним між позивачем та ПАТ комерційний банк «Приватбанк».

Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 48707,73 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 35 527,00 доларів США, комісія - 30 778,59 доларів США, що всього становить 115 013.32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 лютого 2016 року становить 2 999 969.25 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн., всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису стягнуто 3 001 669.25 грн., строк, за який проводиться стягнення - 8 років 10 місяців 12 днів, а саме з 23 березня 2007 року по 12 лютого 2016 року. Вказаний виконавчий напис було зареєстровано в реєстрі за № 1797.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса 09 вересня 2016 року постановою головного державного виконавця Данилевської Т. М., відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 52189131 з виконання виконавчого напису № 1797, виданого 14 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. (т. 1 а.с.45)

09 вересня 2016 року головним державним виконавцем Данилевською Т.М., відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні № 52189131 ухвалено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 1 а.с. 52-53).

У ході виконавчого провадження № жовтня 2016 року головним державним виконавцем Данилевською Т.М. вчинялася виконавча дія - звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 та накладено арешт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с.47-52).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 17130122 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 27 жовтня 2016 року 15:56:16, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: ВП 52189131, виданий 06 жовтня 2016 року, видавник: відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ юстиції у Дніпропетровській області, головний державний виконавець Данилевська Т. М. (т.1 а.с.26).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі № 201/13315/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року у цивільній справі № 201/13315/16-ц було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1797 про стягнення грошових коштів у сумі 3001669,25 грн. з ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 201/13315/16-ц. Таким чином, 10 жовтня 2016 року виконавче провадження № 52189131 було зупинене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (том 2 а.с. 112-113).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 14 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1797, яким запропоновано стягнути грошові кошти в сумі 3001669 грн. 25 коп. з ОСОБА_1 , які є боргом за кредитним договором від 23 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 і ЗАТ КБ "Приватбанк" (т.2 а.с.114-123).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважноперед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно статті 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч. І ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 статті 37 зазначеного Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

В договорі іпотеки сторони виклали застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим, лише сама наявність вказаного розділу в договорі не є підставою для безумовного звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане застереження визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким у даному випадку є укладення окремого договору.

Згідно статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїстаттею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У грудні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М., яким ухвалені оскаржувані рішення від 01 грудня 2016 року та від 05 грудня 2016 року про реєстрацію за банком право власності на вищевказані жилий будинок та земельну ділянку.

Умовами договору іпотеки визначено, що іподекодержатель застосовує один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення своїх вимог.

Таким чином, звернувшись до нотаріуса із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ПАТ КБ «Приватбанк» перевищив свої права, надані договором іпотеки від 23 березня 2007 року та законом, порушив норми статті 33 Закону України «Про іпотеки» та договору іпотеки з метою реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки щодо якого триває судовий розгляд справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, нотаріусом при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, не було враховано, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, а такої оцінки проведено не було.

На момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності приватний нотаріус не звернув увагу на відсутність оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на момент набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність за вартістю, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Таким чином, в силу вищевказаних вимог закону, наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Станом на час прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення відповідного запису до реєстру обтяження був чинним арешт, накладений на спірне домоволодіння постановою державного виконавця від 06 жовтня 2016 року у ВП № 52189131, що залишилось поза увагою приватного нотаріуса під час вчинення реєстраційних дій.

Отже оскаржувані рішення приватного нотаріуса від 01 грудня 2016 року та від 05 грудня 2016 року ухвалені з порушеннями норм закону, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування цих рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не перевірив та не з`ясував чи є спірне домоволодіння єдиним житлом позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду обставинам справи є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді