ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3345/19 Номер провадження 22-ц/814/1707/19Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Кузнєцова О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2019 року, постановлену суддею Гольник Л.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в особі директора Центру Черчатого Олександра Івановича , вартості послуг,

в с т а н о в и в:

15.04.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в особі директора Центру Черчатого Олександра Івановича, вартості послуг, що були надані адвокатом Петровим Сергієм Борисовичем по наданню безоплатної вторинної правової допомоги за контрактом №74 від 31.12.2016 в сумі 10 243,57 грн. та 800 грн. судових витрат, пов`язаних із зверненням до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в особі директора центру Черчатого Олександра Івановича , вартості послуг.

Ухвала вмотивована тим, що вимога стягнення грошового зобов`язання, висунутого заявником, знаходиться за межами письмового договору та не містить вимоги до юридичної особи про стягнення заборгованості в сумі 10 243,57 грн. При цьому заявник клопочить про витребування документів для розгляду заяви по суті, що суперечить змісту наказного провадження, а з доданих до заяви документів неможливо встановити безспірність вимоги стягувача.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити рішення про видачу судового наказу за поданою ним заявою.

Наполягає на безспірності суми, заявленої до стягнення наказом, оскільки вона обгрунтована контрактом №74 від 31.12.2016, пунктом 3 якого передбачено, що контракт укладається строком на 1 рік і діє з 1 січня 2017 до 31 грудня 2017 в частині видачі доручень, а в частині оплати послуг та відшкодування витрат - до завершення виконання доручень, виданих на підставі цього контракту, здачі звітів проведення повного розрахунку(оплати).

Доводить, що доручення №016 - 004200 від 11.09.2017 та №016 - 0005264 від 23.11.2017 були видані Центром згідно контракту №74 від 31.12.2016, після чого були повністю закінчені, прозвітовані з належними розрахунками та прийняті Центром до оплати - 05.03.2019 та 07.02.2019, про що свідчить належно оформлені, завірені копії реєстрів актів надання безоплатної, вторинної правової допомоги, які подані в додатках до заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.2 ст.369 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, в особі директора Центру Черчатого Олександра Івановича, вартості послуг, що були надані заявником, як адвокатом по наданню безоплатної вторинної правової допомоги за контрактом №74 від 31.12.2016 у сумі 10243,57грн.

До заяви ОСОБА_1 додав контракт №74 від 31.12.2017, реєстри актів надання безоплатної вторинної правової допомоги наданих адвокатом Петровим С.Б., на суму 4824,77 грн. та 5418,80 грн. з відповідними дорученнями.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що із поданої заяви вбачається спір про право, оскільки неможливо встановити безспірність вимоги стягувача.

Апеляційний суд з таким висновком районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність зазначеного висновку не спростовують, зводяться до незгоди з ухвалою суду та переоцінки наданих заявником доказів.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Стаття 161 ЦПК України визначає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, відповідно до п.7 ч.1 ст.161 ЦПК України такою вимогою може бути вимога до юридичної або фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуги телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК).

Підстави для відмови у видачі судового наказу передбачені ч.1 ст.165 УПК України, зокрема пунктом 1, передбачена така підстава відмови - заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Аналізуючи форму і зміст заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, апеляційний суд приходить до висновку, що така заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України.

При зверненні до районного суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження існування заборгованості за контрактом від 31.12.2016. Заявник, обмежуючись лише посиланням на те, що з відповідною заявою звернулася особа, якій належить право вимоги за контрактом №74 від 31.12.2016, просив суд витребувати у боржника повний пакет звітних документів, що були прийняті Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області, що суперечить розділу ІІ ЦПК України.

Враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, що визначені ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у вийняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно незалежали від нього.

Обгрунтованих підстав, які перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно надати суду першої інстанції контракт №74 від 31.12.2016, заявником не надано. Замість указаного контракту заявником надано контракт від 31.12.2017, зі строком дії згідно п.3 з 01 січня 2018 по 31 грудня 2018, в частині оплати послуг та відшкодування витрат - до завершення виконання доручень, виданих на підставі контракту, подання звітів, проведення повного розрахунку (оплати). Доручення, за виконання яких заявник просить стягнути кошти із Центру, видані 23.11.2017 та від 11.09.2017, та не відносяться до періоду дії вказаного у заяві контракту. Реєстр актів надання безоплатної правової допомоги із зазначенням суми виконаний самим ОСОБА_1 та не підтверджує погодження їх відповідачем, а отже безспірність вказаних сум.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд обгрунтовано відмовив у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10.06.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова