СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/1002/16-ц
Номер провадження по справі 2/586/19/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
29 травня 2019 року м.Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря судового засідання Попової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу №586/1002/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок, що підтверджується копією облікової картки об`єкта господарського обліку на 2011-2015 роки. У цьому будинку крім власника зареєстровані також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які за місцем реєстрації не проживають з 2012 року, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов мешканки с. Зноб-Трубчевська від 07.11.2016.
Позивач зазначає, що необхідність пред`явлення даного цивільного позову виникла у зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідачів в житловому будинку створює перешкоди в користуванні житлом, оскільки для вчинення певних правочинів щодо житлового приміщення для власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб.
У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у неї.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
На підставі вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов виходячи із такого.
Із копії облікової картки об`єкта господарського обліку на 2011-2015 роки встановлено, що головою домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .
Згідно з акта обстеження матеріально побутових умов мешканки с. Зноб-Трубчевська від 07.11.2016 встановлено, що у будинку громадянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Середино-Будським РВ УМВС України в Сумській області від 05.05.1999; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ковпаківським ВМВУМВС України у Херсонській області від 25.01.2002. Крім цього, з вищезазначеного акта встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за даною адресою не проживають з 2012 року.
Відповідно до довідки №362 від 07.11.2016 виданої виконкомом Зноб- ОСОБА_6 Сільської ради Середино-Будського району Сумської області позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно до довідки№361 від 07.11.2016 виданої виконкомом Зноб- ОСОБА_6 Сільської ради Середино-Будського району Сумської області позивач проживає разом з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона є сусідкою позивачки. Також зауважила, що громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча й зареєстровані в будинку який належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 2012 року там не проживають. Свідок також показала, що позивач мешкає за цією адресою разом із сином, інших мешканців їх будинку вона не бачить.
Свідок ОСОБА_9 , також підвередила, що громадянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але вже тривалий час їй не відомо їх місцезнаходження. Свідок також підтвердила, що позивач мешкає за вищезазначеною адресою разом із сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено: місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , то вони повинні знаходитись за місцем реєстрації та проживати в будинку, а не навідуватись до місця реєстрації чи перебувати в ньому незначний час.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР суд визнає особу такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 дійсно не проживають за місцем реєстрації в житловому приміщенні більше шести місяців, що підтверджується дослідженими у справі доказами, то є законні підстави для визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: в АДРЕСА_1 .
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 353-355 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 05 червня 2019 року.

Головуючий: суддя Ч. М. Теміров