Провадження №22-ц/812/951/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1 , особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №483/478/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» на ухвалу, яку постановив Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Чаус Людмили Володимирівни у приміщенні цього суду 08 квітня 2019 року, повний текст якої складений в той же день, у справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання дій неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

У березні 2019 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» (далі - КП «Агенція адміністративних послуг»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп») про визнання дій неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) та позивачем укладено договір кредиту №КФ-ВКЛ-2016073 (далі - Договір), відповідно до якого Банк надав ОСОБА_4 грошові кошти (надання коштів здійснювалось окремими частинами «Траншами») в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27, 99% на рік з кінцевим терміном повернення до 26 грудня 2015 р., на умовах визначених кредитним договором. Згідно Договору зменшення максимального ліміту заборгованості здійснюється рівними частинами до 10 числа кожного місяця на суму 6944 грн. 45 коп., починаючи з 10 січня 2013 р. та з кінцевим терміном повернення, визначеному в договорі, останній платіж сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості.

З метою забезпечення виконання Договору між тими ж сторонами укладено іпотечні договори від 04 січня 2012 р. та від 27 грудня 2012 р. Предметом за договором від 04 січня 2012 р. є нежитлові приміщення, загальною площею, 109,8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а за договором від 27 грудня 2012 р. - автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

20 червня 2018 р. між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договори купівлі-продажу права вимоги за вищезазначеними іпотечними договорами, на підставі якого останньому перейшло право в обсягах та на умовах, визначених іпотечними договорами.

12 березня 2019 р. позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що його право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно договорів купівлі-продажу права вимоги серія та номер 723 та 724 від 20 червня 2018 р. Підставою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 44619129 та 44618374 від 14 грудня 2018 р., прийняті Державним реєстратором Марянчук Н.В. КП «Агенція адміністративних послуг».

Посилаючись на викладене та на незаконне позбавлення позивача права власності на майно, протиправність оскаржуваних рішень та вчинених реєстраційних дій, позивач просив визнати протиправними дії державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» щодо прийняття вищезазначених рішень та їх скасувати, а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

04 квітня 2019 р. ОСОБА_4 надав до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності відносно майна:

-нежитлові приміщення, загальною площею, 109,8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2019 р. заяву ОСОБА_4 задоволено.

До набрання рішенням суду у зазначеній вище справі законної сили заборонено суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію права власності відносно майна:

- нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101 ), що на праві приватної власності належать товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» ();

- автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8, І), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 03), що на праві приватної власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» ().

Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір стосовно правомірності здійснення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, а тому суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме такого виду забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» (далі - ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС») вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати й відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацію права власності відносно нерухомого майна (нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8, І), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 суд не перевірив, чи є законні підстави для задоволення заяви, зокрема, чи не порушує таке забезпечення позову прав та інтересів третіх осіб, тоді як на день постановлення оскаржуваної ухвали суду власником нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 березня 2019 р. було ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», яке до участі у справі не залучалось. Крім того, суд не перевірив, чи є доведеними твердження позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 зазначив, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм законодавства та суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а тому вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відзив мотивовано тим, що звернувшись із заявою про забезпечення позову, позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 149 ЦПК України; оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна він дізнався, що його право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»; при укладанні договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 від 26 березня 2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та заявником, продавець як на підставу виникнення права власності на відчужване майно послався саме на оспорюване позивачем у даній справі рішення, чим порушив права позивача. ЦПК України не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стати неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Крім того у відзиві зазначено, що ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» не є власником автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8, І), розташованої за адресою: АДРЕСА_2, а тому застосування заходів забезпечення позову стосовно цього майна не порушує права заявника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Також ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачена можливість застосування судом кількох видів забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається зі матеріалів справи, 04 січня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2009899 та 27 грудня 2012 р. укладено кредитний договір № КФ-ВКЛ-2016073.

З метою забезпечення виконання умов вказаних кредитних договорів 04 січня 2012 р. та 27 грудня 2012 р. були укладені іпотечні договори між ПАТ «Дельта Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), за якими позивач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 квітня 2006 р., та автостоянка з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379,50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8,І), розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , що належала останньому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 вересня 2012 р.

20 червня 2018 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договори купівлі-продажу права вимоги за вищезазначеними іпотечними договорами, на підставі якого останньому перейшло право в обсягах та на умовах, визначених іпотечними договорами.

14 грудня 2018 р. право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп. Підставою внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 44619129 та 44618374 від 14 грудня 2018 р., прийняті Державним реєстратором Марянчук Н.В. КП «Агенція адміністративних послуг».

Посилаючись на незаконне позбавлення його права власності на майно, протиправність рішень реєстратора та вчинених реєстраційних дій, позивач просив про задоволення позову.

З наведеного вбачається, що між сторонами існує спір щодо порушення права власності позивача на нерухоме майно, за вирішенням якого останній звернулася до суду з даним позовом.

До спірного майна позивачем віднесені нежитлові приміщення, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101) та нежитлові приміщення автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8, І), розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Частинами 1, 3, 4-6 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності відносно майна: нежитлові приміщення, загальною площею, 109,8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_2 , суд виходив з того, що власником цього майна є відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», але не взяв до уваги наведених вище положення закону та не з`ясував обставини, що мають суттєве значення для вирішення спору, а саме - хто зареєстрований власником цього майна на час постановлення ухвали.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 17 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За такого, звертаючись з апеляційною скаргою, ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» має, насамперед, довести, що оспорюваною ухвалою вирішено питання про його права, інтереси та/або обов`язки, зокрема, з урахуванням аргументів апеляційної скарги - права щодо спірного нерухомого майна.

Згідно наданих до апеляційної скарги ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 326, 26 березня 2019 р., інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, отриманої апеляційним судом аналогічної інформації станом на 27 травня 2019 р. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» продало, а ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» купило нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 109,8 кв. в житловому будинку літ. А-9, і право власності останнього на вказаний об`єкт зареєстровано у встановленому порядку 26 березня 2019 р.

Таким чином, суд першої інстанції, заборонивши суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності відносно майна: нежитлові приміщення, загальною площею, 109,8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив питання про права та обов`язки ТОВ «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС», яке станом на час постановлення судом першої інстанції ухвали не було залучена до участі у справі.

За такого відсутні підстави для забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності відносно майна: нежитлові приміщення, загальною площею, 109,8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд помилково задовольнив заяву ОСОБА_4 в цій частині.

Що стосується застосування заходів забезпечення позову щодо об`єкту нерухомості - автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_3 , то згідно отриманої апеляційним судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна станом на 27 травня 2019 р. власником вказаного нерухомого майна є відповідач у даній справі - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Таким чином, особа, яка подала апеляційну скаргу, не є власником автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_3, а тому застосування заходів забезпечення позову щодо цього майна не порушує її права.

В силу п. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З урахуванням наведених вище обставин та вимог закону колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду в частині застосування заходів забезпечення позову щодо нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 109,8 кв. в житловому будинку літ. А-9 не відповідає вимогам закону і в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового судового рішення про відмову у застосуванні заходів забезпечення позову.

Апеляційне провадження в частині ухвали суду про застосування заходів забезпечення позову щодо автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. №5,6,7,8,І), розташованої за адресою АДРЕСА_3 підлягає закриттю відповідно до п. 3 ст. 362 ЦПК України.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті заяви про перегляд судового рішення судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «А-ФАКТОР ПЛЮС» задовольнити частково.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2019 року в частині заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, до набрання рішенням суду у справі законної сили вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію права власності відносно майна - нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101 ), що на праві приватної власності належать товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» (), скасувати, постановити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у забезпеченні позову шляхом заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію права власності відносно майна - нежитлових приміщень, загальною площею, 109, 8 кв. м. в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Закрити апеляційне провадження в частині оскарження ухвали щодо заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацію права власності відносно автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379, 50 кв.м., що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруд (Літ. №5,6,7,8, І), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 03), що на праві приватної власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»» ().

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

__________________________________________

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року