Ухвала

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа №752/1447/19

провадження № 61-10990ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Промінвестгруп-1»,

треті особи: Міністерство культури України, Громадська організація «Українське товариство з охорони пам`яток історії і культури»,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Промінвестгруп-1» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року в складі судді Шкірай М. І. та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року в складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «Промінвестгруп-1», треті особи: Міністерство культури України, Громадська організація «Українське товариство з охорони пам`яток історії і культури», про припинення права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постановляючи ухвалу про передачу позову за підсудністю, суд першої інстанції виходив із того, що спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, яка знаходиться в Печерському районі м. Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

У червні 2019 року ПрАТ «Промінвестгруп-1» подало касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що вказаний позов поданий до Голосіївського районного суду м. Києва за місцезнаходженням юридичної особи - ПрАТ «Промінвестгруп-1», а тому у судів не було підстав направляти позов за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі, якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що предметом позову є припинення права на користування відповідачем земельною ділянкою, площею 0,3592га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

За правилами частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суди дійшли правильних висновків про направлення позову до Печерського районного суду м. Києва за місцем знаходження нерухомого майна.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач знаходиться в Голосіївському районі м. Києва, та як наслідок справа повинна розглядатись в Голосіївському районному суді м. Києва не заслуговують на увагу, оскільки вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності, при цьому направляючи позов до Печерського районного суду м. Києва, суди правильно виходили, що такий позов повинен розглядатися в суді за місцем знаходження нерухомого майна.

Оскільки правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів і касаційна скарга є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Виходячи з наведеного, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Промінвестгруп-1», треті особи: Міністерство культури України, Громадська організація «Українське товариство з охорони пам`яток історії і культури» про припинення права користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Промінвестгруп-1» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська

рррл