Справа № 419/3555/18
Провадження № 22-ц/810/413/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Луганської В.М.

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 квітня 2019 року, ухваленого Новоайдарським районним судом у складі: судді Мартинюка В.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_1 , проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (далі - Університет) з 30.08.2014 року по 04.07.2018 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з громадянином ОСОБА_1 30.08.2014 року.

04 липня 2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний і відповідач був виключений зі списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 03.07.2018 року № 171, у зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання.

Відповідно до п. 1 (абз. 6) контракту про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і ОСОБА_1 , останній взяв на себе зобов`язання "відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу".

На теперішній час відшкодування витрат на користь Університету ОСОБА_1 не відбувається, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму у розмірі 414 727,65 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Харківському національному університеті Повітряних Сил під час навчання, а також суму сплаченого судового збору.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про невизнання позову як безпідставного та необґрунтованого, оскільки відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракту про проходження військової служби (навчання), укладеного між позивачем та відповідачем 30.08.2014 року, відсутні відомості щодо закінчення дії контракту. Відповідно до п. 5 контракту - контракт укладено на час навчання у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділу вищого навчального закладу, який він закінчив у лютому 2018 року. 23.02.2018 року отримав диплом бакалавра у якому зазначено про закінчення у 2018 році Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та здобуття кваліфікацію ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Забезпечення військ». Відповідач закінчив вищий навчальний заклад та отримав кваліфікацію бакалавр, але у зв`язку з обставинами не мав можливості на подальше навчання. Проте мав бажання подальшого проходження військової служби в лавах ЗСУ згідно освіти, отриманої в університеті, та кваліфікації, зазначений в дипломі, про що свідчить контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах осіб рядового складу від 30.07.2018 року.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що доводи відповідача є необгрунтованими.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 квітня 2019 року позовні вимоги Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба борг у сумі 414 727 грн. 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил імені Кожедуба судовий збір у сумі 6220,92 грн.

Рішення мотивовано обґрунтованістю позовних вимог з огляду на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за контрактом.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій,вважає оскаржуване рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надана належна правова оцінка всім обставинам справи, які мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог позивача, та ухвалити нове рішення , яким відмовити Харківському національному університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що про позов позивача, який знаходиться в провадження Новоайдарського районного суду, про стягнення з відповідача 414727,65 грн. йому стало відомо 09.01.2019 року. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання щодо залучення у якості третьої особи Міністерство Оборони України, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яке подане 10.01.2019 року.

Також відповідач зазначає, що відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений між ним та позивачем 30.08.2014 року. В зазначеному контракті відсутні відомості щодо закінчення дії контракту.

Скаржник вважає, що ним не було порушено умови контракту про навчання, так як маючи згідно диплому освіту бакалавра та кваліфікацію ступень вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Забезпечення військ (сил), професійна кваліфікація бакалавр з забезпечення військ (сил), згідно якої відповідач має право проходити військову службу на посаді солдата, що на сьогоднішній день ним виконується.

Одночасно заявляє клопотання про передачу справи на розгляд до іншого суду за місцем реєстрації відповідача, яким наразі є м. Одеса.

Апеляційне провадження по справі було відкрито 16 травня 2019 року, ухвалою суду від 28 травня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 11 червня 2019 року об 11-30.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції (частина 4 вказаної норми).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Матеріалами справи підтверджено та ніким не оспорюється, що 30.08.2018 року між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба та курсантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 (абз. 6) контракту про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , останній взяв на себе зобов`язання "відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу".

04.07.2018 року чинність контракту припинено у зв`язку з відрахуванням ОСОБА_1 від подальшого навчання, у зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення навчання. ОСОБА_1 був виключений зі списків наказом начальника ХУПС № 171 від 03.07.2018 року (а.с. 7).

Відповідно до Витягу з наказу начальника Харківського університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба від 03.07.2018 року солдата ОСОБА_1 , курсанта 4-го курсу (набору 2014 року) льотного факультету, відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання за недисциплінованість та відповідно до п. 36 "Положення про походження громадянина України військової служби у ЗСУ" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 04 липня 2018 року. Направити для постановки на військовий облік до Новоайдарського РВК Луганської області (а.с. 7).

Згідно довідки від 03.07.2018 року для відпрацювання уточненого розрахунку розміру коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта 4 курсу льотного факультету (набору 2014) ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом 18.10.2013 року та проходив її до 29.08.2014 року. Після чого зарахований курсантом 1-го курсу наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил № 1201 від 23.08.2014 року (по стройовій частині) № 197 від 30.08.2014 р. Проходив службу під час навчання курсантом у ВНЗ з 30.08.2014 р. по 04.07.2018 р. Строк, який зараховується до строку строкової служби, з розрахунку 2 міс військової служби під час навчання у ВНЗ за 1 місяць строкової служби, складає 1 рік 6 місяців. Період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який зараховується до строку строкової військової служби, рахувати з 30.08.2014 року по 02.03.2016 року. Період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який не входить до строку строкової військової служби, рахувати з 03.03.2016 року по 04.07.2018 року (а.с. 15).

15.06.2019 року відповідачем написано рапорт про дострокове припинення дії контракту через відмову від проходження військової служби на посаді офіцерського складу.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписи ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України закріплено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відтак, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, що у розумінні КАС України належить до публічної.

З огляду на викладене, спори з приводу стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок узгоджується з абз. 5 п. 21 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Отже, спір з приводу відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, підпорядкованому Міністерству оборони України, яке є суб`єктом владних повноважень, підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У Порядку визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з пунктом 7 Порядку в разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі в порядку цивільного судочинства, не врахував всіх фактичних обставин та особливостей спору, пов`язаного зі звільненням з публічної служби, у зв`язку з чим помилково розглянув даний спір у порядку ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 квітня 2019 року у справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання та закриття провадження у справі.

Що стосується клопотання скаржника про передачу справи на розгляд до іншого суду за місце реєстрації відповідача, яке має розглядатися разом із апеляційною скаргою як складова незгоди відповідача із оскаржуваним рішенням, то воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 станом на час відкриття провадження він був зареєстрований за адресою, зазначеною в позовній заяві: АДРЕСА_1 , буд. АДРЕСА_2 , цю саму адресу скаржник зазначав і в своєму відзиві (а.с. 25), в заяві про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46). Зміна місця реєстрації ОСОБА_1 14.02.2019 року (а.с. 75 зв.), що мала місце станом на час подання ним апеляційної скарги, не свідчить про порушення судом правил територіальної підсудності та не може бути взято до ваги як підстава для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 квітня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 13 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: