КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 520/1058/19
Провадження № 2/520/2360/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
за участю секретаря - Шевчук В.О., Швець А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації,
17.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , та встановити порядок виконання рішення суду за яким, у разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для зняття з місця реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що відповідач - ОСОБА_2 є її сином, відповідач - ОСОБА_3 є її онукою, а відповідач - ОСОБА_4 є її правнучкою, які зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Разом з тим, позивач зазначає, що відповідачі вже більше року за вказаною адресою не з`являються та не проживають, ніякого інтересу до житла не проявляють.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачі зареєстровані у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак фактично не проживають у ньому, за комунальні послуги не сплачують, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує будинок, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.01.2019рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 21.03.2019року було задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків.
У підготовчому засіданні 21.03.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 14.05.2019 року судом, з власної ініціативи, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Київську районну адміністрацію Одеської міської ради як Орган опіки та піклування.
У судовому засіданні 13.06.2019року позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялися належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у підготовчі та судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.
Крім того, в матеріалах справи наявні поштові повідомлення про вручення відповідачам копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданими до неї документами (а.с. 22, 24, 25).
Також, суд зазначає, що відповідачу - ОСОБА_3 відомо про розгляд вказаної справи, про що свідчить її заява про відкладення розгляду справи, яка була надіслана на електрону адресу суду 21.03.2019 року.
Представник третьої особи - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 13.06.2019 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмові пояснення на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
При цьому, ОСОБА_1 , належало 26/100 часток, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими спорудам /САЕ № 798759/, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 08 жовтня 2012 року, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 37888414, номер запису: 7561, в книзі: 69-56, згідно витягу про державну реєстрацію прав, номер витягу: 35855477, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 15.10.2012 року.
06 вересня 2017 року між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір про поділ нерухомого майна, відповідно до якого, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , було поділено на два самостійних об`єкта нерухомого майна таким чином:
ОСОБА_1 : житловий будинок літ. «А»: 1-1 житлова кімната площею 7,2 кв.м., 1-2 житлова кімната площею 8.7 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 17,6 кв.м., 1-9 житлова кімната площею 15,1 кв.м., 1-10 коридор площею 4,0 кв.м., 1-11 коридор площею 8,7 кв.м., 1-12 кухня площею 17,3 кв.м., 1-13 санвузол площею 7,1 кв.м., загальною площею 85,7 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., вбиральня літ. «З», погріб літ. «Б», розташовані на земельній ділянці площею 302 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що складає одиницю.
ОСОБА_5 Анатолійовичу житловий будинок літ. «А1, А2»: 1-4 житлова кімната площею 21,8 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 17.8 кв.м., 1-6 кухня площею 11,0 кв.м., 1-7 коридор площею 3,8 кв.м., 1-8 санвузол площею 2,3 кв.м., 1-14 санвузол площею 3,6 кв.м., 1-15 кухня площею 21,7 кв.м., 1-16 санвузол площею 3,6 кв.м., 1-17 житлова кімната площею 21,7 кв.м., 1-18 житлова кімната площею 43,3кв.м, загальною площею 150,6 кв.м., житловою площею 104,6 кв.м., гараж літ. «Д», розташовані на земельній ділянці площею 250 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , що складає одиницю.
Зазначений договір було посвідчено Пачевою І.І. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за № 2527 (а.с. 7-8).
Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 85,7 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , було зареєстровано державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.06.2018 року, номер запису про право власності: 26685582 (а.с. 9).
Право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 150,6 кв.м., житловою площею 104,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , було зареєстровано державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.04.2018 року, номер запису про право власності: 26032143 (а.с. 27).
Таким чином, судовим розглядом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , було поділено на два самостійних об`єкта нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 85,7 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_1 , та житловий будинок, загальною площею 150,6 кв.м., житловою площею 104,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_2 .
Судовим розглядом також встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 є сином позивача, відповідач - ОСОБА_3 є онукою позивача, та, відповідно, донькою відповідача - ОСОБА_2 , а відповідач - ОСОБА_4 є правнучкою позивача, та, відповідно, онукою відповідача - ОСОБА_2 .
З довідки Органу самоорганізації населення мікрорайону «Золотий берег» від 18.07.2018 року вбачається, що у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані - ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_6 - донька, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - онука, ОСОБА_4 - правнучка (а.с. 10).
Зі змісту вказаної довідки також вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , не проживають, а проживають за адресою: АДРЕСА_4 .
З письмових пояснень сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_5, вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на протязі останніх років проживають фактично на половині будинку, який раніше відносився до адреси: АДРЕСА_4 (а.с. 11, 47, 48, 49).
Крім того, у судовому засіданні 13.06.2019року судом в якості свідків були допитані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які повідомили суду про те, що відповідачі більше року за адресою: АДРЕСА_4 , не проживають, відповідач - ОСОБА_2 проживає у районі Слободка міста Одеси, а відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_4 .
Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , у якому проживають відповідачі - ОСОБА_3 та її малолітня донька - ОСОБА_4 , відповідачі у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_4 , не проживають.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Щодо вимоги про визнання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частиною 1 ст. 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.
Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.
Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.
Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить до висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітня ОСОБА_4 , у спірному будинку не мешкає, а проживає разом із матір`ю - ОСОБА_3 у будинку за адресою:
АДРЕСА_3 малолітньої зареєстрованою в спірному будинку суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.
Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.
Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.
У відповідності до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Реєстрація відповідача з малолітньою дитиною в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.
При викладених обставинах, з урахуванням заочного розгляду справи, відсутності обґрунтованих заперечень відповідачів, встановлених судом обставин відносно того, що малолітня дитина - ОСОБА_4 мешкає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 за іншою адресою, у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_4 , а відповідач - ОСОБА_2 у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_4 , також не проживає, позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки ухвалою суду від 18.01.2019року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача - ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 256 грн. 13 коп., з відповідача - ОСОБА_3 , яка також є законним представником малолітньої доньки - ОСОБА_4 , підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 512 грн. 27 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ), такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь держави судовий збір у розмірі 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 13 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь держави судовий збір у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 27 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18.06.2019 року.

Суддя Петренко В. С.