П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Бондаренко Т.З., Самчишиної Н.В., із секретарем судового засідання Цуркан І.І., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_2 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2019 року про забезпечення позову, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Медведєвої Н.А., по справі № 484/2837/19, провадження № 22-ц/812/1666/19, за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення із ФОП ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 178558,00 грн.

Свої вимоги мотивував наступним. 11 липня 2016 року на 120 км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля МАN ТGA державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та належного йому (позивачеві) на праві власності автомобіля Мерседес-Бенц 412 D, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП його автомобілю заподіяні механічні пошкодження. Постановою Первомайського міськрайонного суду від 11.11.2016 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпроАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з постановою суду ОСОБА_4 працює водієм ФОП « ОСОБА_5 ». У зв`язку з повним пошкодженням автомобіля, який не підлягає ремонту, розмір матеріальної шкоди становить 215158,00 грн. Частину вказаної суми в розмірі 49490,00 грн. відшкодовано страховою компанією СТДВ «Глобус», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 Решта суми 156158,00 грн. не відшкодована. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму матеріальної шкоди та 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-3).

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно автомобіль МАN ТGA 26.413, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , що належить відповідачу на праві власності. Посилався на те, що вартість вказаного автомобіля співмірна із сумою заявлених вимог. Відповідач добровільно відшкодовувати збитки відмовляється. Таким чином, позивач вважає, що існує небезпечність того, що відповідач може відчужити своє майно, що зробить неможливим виконання судового рішення (а.с. 12-13).

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2019 року заява про забезпечення позову задоволена.

Накладено арешт на автомобіль МАN ТGA 26.413, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , (колишній номер НОМЕР_4 ), номер шасі НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_6 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Ухвала суду мотивована тим, що відповідач є власником автомобіля МАN, захід забезпечення позову співмірний із заявленими вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не звернув уваги на те, що позов подано не до тієї особи, яка повинна нести цивільно-правову відповідальність, оскільки на час скоєння ДТП відповідач не був власником автомобіля, на який накладено арешт. За таких обставин наявність тільки тієї підстави, що особа, винна в ДТП, перебувала з відповідачем у трудових відносинах, недостатньо для задоволення позову. Крім того, апелянт посилається на те, що суд не оцінив обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам. В цілому апелянт вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, ухваленою з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати (а.с. 19-20).

У поясненнях на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити та залишити ухвалу суду без змін.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що у провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди. Предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на суму 178558 грн.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З вказаними висновками суду першої інстанції слід погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладання арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплати відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. Пленум ВСУ роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з позовною заявою, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить про стягнення збитків, які спричинені в результаті ДТП, у розмірі 156158,00 грн. та 20000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи заяву про забезпечення вказаного позову, суд виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зі справи вбачається, що шкода майну позивача заподіяна ще у 2016 році. За цей час частину шкоди у максимальному розмірі, передбаченому Законом України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу відшкодувала страхова компанія, а решта шкоди у розмірі, зазначеному в позові, залишалась не відшкодованою.

Факт перебування заподіювача шкоди - третьої особи ОСОБА_4 у трудових відносинах з позивачем ФОП ОСОБА_1 сторонами не заперечується.

Не містить апеляційна скарга також доводів з приводу того, що накладання арешту на автомобіль негативно вплине на діяльність відповідача як фізичної особи-підприємця.

Доводи скарги з приводу того, що ОСОБА_1 став власником автомобіля, на який накладено арешт, після ДТП, не впливають на правильне по суті судове рішення суду першої інстанції, оскільки та обставина, що відповідач став власником спірного автомобіля після ДТП не має правового значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Посилання в скарзі на те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем в справі, не може бути предметом розгляду на стадії апеляційного перегляду законності ухвали суду про забезпечення позову, оскільки носить в собі ризик втручання апеляційної інстанції в правозастосовну діяльність суду першої інстанції щодо розгляду справи по суті спору.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З огляду на викладене, відповідно до статті 375 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Т.З. Бондаренко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року