КОПІЯ
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/719/18
Провадження № 22-ц/4820/877/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника позивачів ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 В.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/719/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року (суддя Мазур Н.В., повне судове рішення виготовлено 22 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Комунального Некомерційного Підприємства «Шепетівська центральна районна лікарня» Шепетівської районної ради Хмельницької області, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачів, третьої особи та її представника, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом в якому вказували, що вироком Шепетівського міськрайонного суду від 25 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України та призначено їй покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права займатися лікарською та акушерсько-гінекологічною діяльністю строком на 2 роки. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21.12.2014 року стягнуто з Шепетівської ЦРЛ матеріальну та моральну шкоду, яка виникла по вині медичного працівника, лікаря акушера-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення Шепетівської ЦРЛ ОСОБА_2 , через що у позивачів народилася хвора дитина, яка визнана інвалідом з дитинства. Позивачі зазначають, що не зважаючи на вищевказане рішення вони продовжують нести матеріальну та моральну шкоду, завдану працівником Шепетівської ЦРЛ, адже дитина потребує постійного лікування. За період з 2014 року по 2017 рік та лютий 2018 року позивачі витратили на лікування малолітньої хворої дитини 100768,67 грн. Крім цього, останні вважають, що їм спричинено моральну шкоду, яка полягає у тривалій втраті життєвих зв`язків, що вимагало та вимагає від позивачів додаткових зусиль для організації життя. Зважаючи на викладене позивачі просили суд стягнути з Шепетівської ЦРЛ на їх користь по 50384,33 грн. матеріальної шкоди та по 500000 грн. моральної шкоди кожному.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 26 червня 2018 року по справі призначено комплексну комісійну судову-медичну експертизу, виконання якої доручено експертам Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи.

Ухвалою Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року відновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року відновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Шепетівської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4 38172 грн. 22 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Шепетівської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_5 38172 грн. 23 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови в задоволені позовних вимог, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність та необґрунтованість. Апелянти вважають, що суд незаконно відмовив їм у стягненні витрат на заправку автомобіля, на оплату проїзду до АДРЕСА_1 на оренду квартири в АДРЕСА_2 , адже ними були подані всі докази на підтвердження вказаних обставин. Крім того, суд першої інстанції не прийняв рішення з приводу витрат на підгузки на суму 598,90 грн. Апелянти, також, не погоджуються із розміром заподіяної моральної шкоди, адже ця шкода носить не періодичний характер, як про це вказав суд, а постійний, саме з народження доньки. Зважаючи на викладене, апелянти просять суд скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в стягненні матеріальної та моральної шкоди та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Шепетівська ЦРЛ вказує, що оскільки позивачі вже зверталися із аналогічними вимогами до суду і в результаті було прийняте рішення, тому повторне звернення з тим самим предметом та з тих самих підстав є незаконним. Крім того, відповідач зазначає, що витрати на лікування дитини можуть бути відшкодовані тільки в тому випадку, коли позивачами була б доказана неможливість отримання такого безоплатного лікування в державних медичних закладах. На думку Шепетівської ЦРЛ, позивачами не надано належних доказів того, що вказані в позовній заяві витрати понесені на лікування їх дитини саме в зв`язку з неправильним веденням пологів в лікарні. Зважаючи на викладене та на висновки проведеної комплексної комісійної судово-медичної експертизи відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянтів підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити.

Представник Комунального Некомерційного Підприємства «Шепетівська центральна районна лікарня» Шепетівської районної ради Хмельницької області до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив клопотання про розгляд справи у його відстуності.

Оскільки судове рішення оскаржується лише в частині відмови у позовних вимог, тому додержуючись принципу застосування меж апеляційного перегляду справи, рішення місцевого суду в частині задоволених вимог апеляційним судом не переглядається і на предмет законності та обґрунтованості у цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачів, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.14), від якого у них народилася дочка ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.05.2011 року (т.1 а.с. 15).

Відповідно до виписки з історії розвитку новонародженої, ОСОБА_8 встановлено діагноз: важка асфіксія при народженні, гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, гострий період, важкий перебіг, енцефалолейкомаляція внаслідок перенесеного цитоксичного набряку головного мозку; псевдобульбарний судомний синдром, синдром рухових порушень (т.1 а.с.97).

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2014 року, ОСОБА_2 , лікар акушер-гінеколог Шепетівської ЦРЛ, визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, призначено покарання та звільнено від відбування основного покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2011 році. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2014 року вирок змінено, ОСОБА_2 звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. є ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році. В решті вирок залишено без змін, і він набрав законної сили 20 травня 2014 року (т.1 а.с. 16-20).

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2014 року, зміненим в частині призначення покарання Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2014 року встановлено, що в результаті неналежного виконання лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_2 своїх професійних обов`язків в ході прийняття пологів у ОСОБА_5 призвело до важкої асфіксії у дитини при народженні, що ускладнилась гіпоксично-ішемічним ураженням центральної нервової системи, енцефалолейкомаляцією, судомним синдромом та синдромом рухових порушень, що перебувають у причинному зв`язку та призвело до тяжкого стану новонародженої дитини.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21 грудня 2014 року стягнуто з Шепетівської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 10281 грн. 62 коп. кожному на відшкодування матеріальної шкоди та по 200 000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування, тощо (абзац 1 ч. 1 ст. 1199 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, що викладені у п. 3 та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат )їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Суд першої інстанції, стягуючи матеріальну шкоду в розмірі по 38172,22 грн. на користь кожного із позивачів виходив з того, що ними понесені матеріальні витрати, які пов`язані з лікуванням дитини в лікувальних закладах сумі 61200 грн.; на придбання ліків на суму 730,93грн. (240,20 грн. + 405,73 грн. + 85 грн.); на придбання підгузків на суму 7413,52 грн. та розмір цих витрат є доведеним.

Разом з тим, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволені решти позовних вимог щодо майнової шкоди, а саме: понесених на заправку автомобіля в сумі 1081,18 грн.; витрачених на проїзд до м. Трускавця в сумі 473,91 грн.; витрачених на оплату проживання в сумі 19200 грн. та на оплату за касових операцій банків в сумі 100грн., адже позивачами в порушення вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що ними понесені матеріальні витрати, які пов`язані саме із лікуванням та постійним доглядом хворої малолітньої дитини.

А тому аргументи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні майнової шкоди є безпідставними. Крім того, апелянтами не надано відповідних доказів і у суді апеляційної інстанції, а лише посилання в апеляційній скарзі на ці обставини не є підтвердженням понесеної позивачами майнової шкоди. А згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Також, стороною апелянтів не надано беззаперечних доказів того, що судом першої інстанції при вирішенні майнової шкоди не було враховано понесені позивачами витрати на придбання підгузків на суму 598,90грн. (чек від 03.02.2018 року), адже в матеріалах справи наявні 22 квитанції на придбання підгузків на загальну суму 7664,41 грн., стягнуто судом в тому числі і 7413,52 грн. витрат на постійний догляд дитини (придбання підгузків) (7664,41грн. 7413,52грн. -250,89грн.), а тому твердження апеляції про те, що не стягнуті саме витрати на придбання підгузків на суму 598,90грн. (чек від 03.02.2018року) є недоведеними.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди прийшов до невірного висновку про те, що позивачам заподіяно моральну шкоду в період з листопада 2014 року по грудень 2017 року, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Адже суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21 грудня 2014 року, що набрало законної сили 21 січня 2015 року з відповідача на користь позивачів стягнуто моральну шкоду, спричинену їм неналежним виконанням лікарем Шепетівської ЦРЛ ОСОБА_2 своїх професійних обов`язків під час прийняття нею пологів у ОСОБА_5 , що призвело до важкої асфіксії у дитини при народженні, яка ускладнилася ішемічним ураженням центральної нервової системи, енцефалолейкомаляцією, судомним синдромом та синдромом рухових порушень, що перебувають у причинному зв`язку та призвели до тяжкого стану новонародженої дитини.

І постановляючи оскаржуване рішення, суд прийшов до вірного висновку, що позивачі зазнали і вподальшому (за період з листопада 2014 року по грудень 2017 року) моральних страждань у зв`язку із доглядом за хворою дитиною, хвороба якої пов`язана з неналежним виконанням лікарем акушер гінекологом Шепетівської ЦРЛ ОСОБА_2 своїх професійних обов`язків під час прийняття пологів у ОСОБА_5

Разом з тим, при визначені розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, суд припустився помилки, адже враховуючи глибину постійних душевних страждань позивачів, витраті ними значного часу та значних моральних зусиль на лікування хворої дитини, усвідомлення незворотності наслідків непрофесійних пологів, неможливості незалежно від часу та зусиль відновити свій попередній стан, враховуючи зміну ритму життя позивачів та його організацію, розуміння ними своєї безпорадності у ситуації, що склалася, враховуючи засади розумності та справедливості, судова колегія вважає за необхідним збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до 20000 грн. кожному із позивачів.

А тому оскаржуване судове рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши стягнуту з Комунального Некомерційного Підприємства «Шепетівська центральна районна лікарня» Шепетівської районної ради Хмельницької області (30421, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Плесна, вул. Миру, 50А, ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та на користь ОСОБА_5 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму моральної шкоди до 20000 (двадцяти тисяч) грн. кожному.

В решті рішення Шепетівського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк