КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4254/2019 Головуючий у 1 інстанції - Шевченко В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації, захист честі гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі www. facebook . com за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_3 розміщено відеоматеріал під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 » тривалістю 15 хвилин 4 секунди.

Зазначав, що даний відеоматеріал містить недостовірну інформацію відносно позивача - ОСОБА_2 а саме: прояви зневажливого ставлення до його особистості з боку ОСОБА_1 , що проявляється в проголошених словах, які, в свою чергу, не відповідають дійсності, носять характер наклепу, не ґрунтуються на реальних фактах, які мають місце в реальному житті, а тим самим принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 .

Позивач вказував стосовно змісту відеоматеріалу під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 » з 1 хвилини 31 секунди по 2 хвилину 4 секунду (мова ОСОБА_1): «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захопили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2 приїздять по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять» з 5 хвилин 49 секунди по 5 хвилину 54 секунду (мова ОСОБА_1): «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію». Такий відеоматеріал доведено до відома ОСОБА_2 через соціальну мережу, мова ОСОБА_1 та особи, що знімала відеоматеріал, йде саме про ОСОБА_2 , оскільки конфлікт відбувається вже не перший рік, ОСОБА_2 є добропорядним громадянином та віруючою людиною, не має ніякого відношення до подій захвату храму, каплички та офісу, а також до підкупу та утримання поліції, постійні безпідставні звинувачення ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 стали підставою для звернення з відповідним позовом до суду про спростування недостовірних відомостей. Викладена інформація не відповідає дійсності, містить відомості про події та явища, яких не існувало.

Вказував, що відповідач ОСОБА_1 звинувачує позивача у вчиненні злочинів, однак при цьому жодного обвинувального вироку суду відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочину щодо причетності його до захоплення храму, каплички, підкупу поліції Печерського району не існує.

Відповідач псує позитивну соціальну оцінку ОСОБА_2 , як народного депутата України VІ-VІІ скликань, в очах народу, який обирав його до влади, псується набута позитивна оцінка його ділових і професійних якостей під час здійснення своїх трудових, громадських та інших обов?язків. Крім того, на даний час будівництво Храму Миру, Любові та Єдності християн, про захоплення якого йде мова ОСОБА_1 здійснює Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об?єднання християнських церков України «Слово Життя».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації - задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, висловлену ОСОБА_1 . розміщену у соціальній мережі www.facebook.com, а саме: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захопили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2 приїзжджать по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію».

Спростовано інформацію у спосіб її поширення, тобто шляхом розміщення відповідного спростування: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захопили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2 приїздять по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію» у соціальній мережі www .facebook.com протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позов поданий особою, яка не мала повноважень представляти інтереси позивача, також докази подані з процесуальним порушенням, а саме диск з відео матеріалом та скрін-шот сторінки не засвідчені цифровим підписом. Також вказує, що особу зі спірної інформації поєднує з позивачем лише прізвище, позивачем не було доведено, що спірна інформація стосується саме позивача.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача та 3-ї особи просили апеляційну с каргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачем інформація щодо позивача, про спростування якої просить позивач, є недостовірною інформацією, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та завдає шкоди його інтересам.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі www.facebook.comза посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_3 розміщено відеоматеріал під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 »

Згідно із висновку семантико - текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 2652, складеного експертом Київської незалежної судово - експертної установи від 05.10.2018, усні висловлювання ОСОБА_1 (зафіксовані на відеозаписі під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 », що міститься за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1 хвилини 31 секунди по 2 хвилину 4 секунду, а саме «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захопили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2, приїздять по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять» що поширені необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_2 ; Усні висловлювання ОСОБА_1 (зафіксовані на відеозаписі під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 », що міститься за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 1 хвилини 31 секунди по 2 хвилину 4 секунду, а саме «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захопили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2 приїзжджать по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять» що поширені необмеженому колу осіб, є фактичним твердженням, а не оціночним судженням; усні висловлювання ОСОБА_1 (зафіксовані на відеозаписі під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 », що міститься за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 з 5 хвилини 49 секунди по 5 хвилину 54 секунду, а саме «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію» що поширене необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_2 ; усні висловлювання ОСОБА_1 (зафіксовані на відеозаписі під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 », що міститься за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 5 хвилини 49 секунди по 5 хвилину 54 секунду, а саме «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію» що поширене необмеженому колу осіб, є фактичним твердженням, а не оціночним судженням (а.с.20-27).

Відповідно до ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтями 3, 28, 68 Конституції України визначено, що честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров?я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу з іншого боку.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім?ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на звернення до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 роз?яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь - які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейський суд з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Як убачається з дослідженого судом відеозапису, зробленого в темну пору доби, репортаж ведеться біля будівлі, де ведуться будівельні роботи, невідомим чоловіком, який коментує про рейдерське захоплення будівлі - храму пастора ОСОБА_1 . Говорить, що приїхало багато поліції, через час повідомляє, що дочку пастора ОСОБА_1 задули газом, потім веде розмову з пастором ОСОБА_1 , який повідомляє, що тітушки ОСОБА_2 захопили храм, перелізли, щоб захоплювати інші споруди, задули його дочку ОСОБА_4 газом і вона нічого не бачить, поліція туди не заходить і не реагує на події, зараз там все трощать і ламають, у них наявні підробні документи, в судах ведуться декілька справ, однак їх розгляд затягується. ОСОБА_1 скаржиться на поліцію, яка не реагує на ці події, не захищає його, зазначає, що печерську поліцію ОСОБА_2 купив. Повідомляє, що з 1999 по 2017 р.р. він будував храм, зараз ведуться будівельні роботи, які він контролює. З відео прослідковується, що поряд з ОСОБА_1 сидить дівчинка років десяти, плаче, повідомила, що швидку допомогу викликали. Репортер намагається поговорити з працівником поліції, який знаходиться на території цієї церкви з приводу захоплення будівлі, та який відмовляється надавати коментарі, однак повідомляє, що документи є у двох сторін. Репортер коментує, як працівники поліції намагаються потрапити в приміщення церкви, однак, всі дверні та віконні проходи забарикадовані зсередини (а.с.35).

З наведеного убачається, що автором відеоматеріалу під назвою «Знову рейдерське захоплення на цей раз будинок пастера ОСОБА_1 », розміщеного за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_3 , є відповідач ОСОБА_1

ОСОБА_1 розповідає про події захоплення будівлі від власного імені, при цьому постійно наголошує, що ОСОБА_2 разом зі своїми тітушками здійснив захоплення храму, на який у ОСОБА_2 відсутні документи, звинувачує ОСОБА_2 у підкупі поліції Печерського району.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав, що він здійснив поширення цієї інформації, вважає, що вона відповідає дійсності.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідач не надав суду достовірних доказів на підтвердження обставин, про які він повідомляв невизначеному колу осіб шляхом розміщення за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на сторінці ОСОБА_3 .

Судовим експертом Науково - дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності складено Висновок експерта № 261/18 від 15 листопада 2018 року, відповідно до якого експертом здійснено вивантаження електронного файлу у форматі «*.mp4» з ресурсу/посилання ІНФОРМАЦІЯ_2. Виявлений за вищевказаним інтернет - посиланням оригінальний електронний файл відтворено (скопійовано) на матеріальний носій типу DVD-диск (додаток 2). (а.с. 102-119).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин , колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 поширив інформацію , яка не відповідає дійсності та ганьбить честь і гідність позивача, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про зобов`язання відповідача спростувати зазначену інформацію тим же способом, яким вона була поширена.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позов подано особою, яка не мала повноважень представляти позивача, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставами для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги, ордер, довіреність.

Із Договору про надання правової допомоги № 09/02 від 9.02.2018 року вбачається, що Адвокатське обєднання «Всеукраїнська асоціація адвокатів» приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги ОСОБА_2 , в тому числі підписувати та подавати документи, заяви. Пунктом 2.7 Договору передбачено, що надання юридичної допомоги клієнту здійснюється керуючим партнером, адвокатами. Адвокат Татік Ю.М. є керуючим партнером, яка діяла в межах договору та на підставі ордеру, підписувала позовну заяву як адвокат, а не як юридична особа.

Діючим цивільно-процесуальним законом на час розгляду справи передбачено подачу доказів у електронному вигляді. Висновком експерта № 261/18 засвідчено належним чином скрін-шоти відповідних веб-сторінок, на яких зафіксовано виступ відповідача, який не ставить під сумнів відповідність копії оригіналу, а тому судом першої інстанції не перевірявся електронний підпис. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку доказам по справі.

Судом встановлено, що саме ОСОБА_5 поширював інформацію, про що невідома особа, яка фіксувала інформацію, повідомила про дочку ОСОБА_1 ОСОБА_4 та сам ОСОБА_5 зазначив, що «дочці моїй Вєрі бризнули тільки що у ліцо», а тому у суду не виникає сумнівів в тому, що інформація була поширена саме відповідачем по справі.

Щодо залучення до участі у справі 3-ї особи, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно залучено релігійну організацію, храм якої будується і у відеозаписі йде мова про захоплення саме цього храму, а тому інтереси з-ї особи зачіпаються.

Згідно пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , однак, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: