УХВАЛА

23 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/1824/17

провадження № 22-ц/4809/1689/19

Кропивницький апеляційний суд у складі судді Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядкуухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року, яка постановлена судом першої інстанції без виходу до нарадчої кімнати та внесена до протоколу судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Частинами 4, 5 ст. 259 ЦПК України визначено, що ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

В ухвалі, яку суд постановляє без виходу до нарадчої кімнати, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку.

Виходячи з викладеного, чинним процесуальним законодавством передбачено право суду вирішувати процедурні питання, пов`язані з рухом справи, без виходу до нарадчої кімнати шляхом постановлення протокольних ухвал, які не викладаються як окремий документ, а заносяться до протоколу судового засідання, ведення якого забезпечується секретарем судового засідання.

У ст. 353 ЦПК України наведено перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання (заяви) учасника справи про витребування доказів до вказаного переліку не включена.

Отже, протокольна ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів окремо від рішення суду першої інстанції оскарженню не підлягає.

Як встановлено у ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Всупереч зазначеним вимогам процесуального закону, своє непогодження із судовим рішенням, постановленим за наслідками розгляду клопотання про витребування доказів, скаржником викладено у окремій апеляційній скарзі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції від 04 жовтня 2019 року підлягає оскарженню окремо від рішення суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, за наступного.

Як визначено у п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Слід зауважити, що забезпечення доказів це процесуальна дія суду, яка вчиняється за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Підстави і порядок забезпечення доказів, вимоги до заяви про забезпечення доказів, а також порядок розгляду судом заяви про забезпечення доказів унормовано у ст.ст. 116-119 ЦПК України.

Заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст.ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Так, відповідно до Великого тлумачного словнику української мови «забезпечувати» це створювати надійні умови для здійснення чого-небудь, захищати, охороняти кого-, що-небудь від небезпеки. «Витребувати» одержувати щось на вимогу, запропонувати комусь з`явитися, викликати листом.

Отже, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст.ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Судові рішення, постановлені за результатами вирішення заяви про забезпечення доказів та клопотання про витребування доказів відрізняються також за порядком їх оскарження. Так, ухвала суду, постановлена за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів, підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, клопотання скаржника, за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу, обґрунтовано не розцінене судом першої інстанції як заява про забезпечення доказів, оскільки не є таким за своїм змістом, суттю та порядком подання.

Апеляційним судом взято до уваги обізнаність скаржника з вимогою процесуального закону щодо неможливості оскарження окремо від рішення суду ухвали, постановленої судом за наслідком розгляду клопотання про витребування доказів. Так, у апеляційній скарзі на рішення Світловодського районного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року Халяпіною- ОСОБА_3 Ією ОСОБА_4 , зокрема, викладено заперечення щодо ухвали суду від 09 жовтня 2017 року, якою було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів, та зазначено про оскарження ухвали разом з рішенням суду, саме у зв`язку з неможливістю її окремого оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, подання скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, є підставою для повернення її судом апеляційної інстанції скаржнику без розгляду.

За викладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року підлягає поверненню скаржнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року повернути скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич