Номер провадження: 22-ц/813/5920/19
Номер справи місцевого суду: 501/1156/17
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

10.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати у цивільних справах Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру шляхом припинення сервітуту, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просять: зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , та вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначають, що позивач ОСОБА_2 з 06 жовтня 1989 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , за період шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач та рідний батько позивача ОСОБА_3 , змінив замки у вхідних дверях, викинув з квартири всі особисті речі позивачів та не допускає їх до користування квартирою. Домовленості про встановлення порядку користування квартирою, яка фактично є спільною власністю подружжя, не мають результатів. Відповідач категорично відмовив позивачу та їх неповнолітньому сину у вільному доступі до квартири. Відповідач зробив своєю поведінкою неспроможні та жахливі умови спільного проживання через те, що бажає самостійно користуватися всією квартирою, стверджуючи, що ця квартира є його особиста власність. У зв`язку з цим позивачі вимушені тимчасово мешкати за іншою адресою. На теперішній час, в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1-4).

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом ОСОБА_2 в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просив усунути перешкоди в здійсненні права власності на спірну квартиру шляхом припинення сервітуту, та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_2 втратила право користування спірною квартирою, оскільки вона добровільно виселилась з належної відповідачу квартири в належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 . Проте її реєстрація в квартирі перешкоджає йому у здійсненні прав власності, при цьому відповідач не заперечує право свого сина ОСОБА_3 користуватись квартирою та бути зареєстрованим в ній (а.с.31-34).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення вирішено задовольнити. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру шляхом припинення сервітуту, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було вирішено відмовити в повному обсязі, мотивуючи дану відмову тим, що позивачем за зустрічним позовом не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту втрати ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням та припинення її права користування спірним майном (а.с.141-147).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру шляхом припинення сервітуту, визнання особи такою, що в тратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що спірна квартира була набута ОСОБА_1 у власність на підставі договору дарування від 02 січня 2012 року та є його особистою власністю у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 57 СК. Крім того, помилковими є висновки суду про те, що позивачка ОСОБА_2 вимушена проживати у батьків, адже згідно Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на праві власності відповідно до договору дарування від 01.08.2012 року та проживання у зазначеній квартирі позивач не заперечували. Також апелянт зазначає, що судом помилково було застосовано ч.2 ст. 405 ЦПК України,оскільки сторони не посилались на неї ні в якості фактичної, ні в якості правової підстави позову та заперечень, та судом не було зазначено мотиви не застосування норми права, а саме ч.2 ст. 406 ЦПК України, на яку посилався ОСОБА_1 в зустрічному позові (а.с.151-161).

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено 18 квітня 2019 року (а.с.144-147), апеляційну скаргу подано до суду 13 травня 2019 року (а.с.152-161), тому апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Разом з тим, апелянтом відповідно до п. 6 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Так, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні та на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, суд вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру шляхом припинення сервітуту, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк