10.10.2019 Справа № 756/5677/17
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
__________________________________________________________________
Унікальний 756/5677/17
Провадження №2/756/465/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Боярчука В.О.,

представника позивача адвоката Яцишин У.М.,

представника відповідача адвоката Рибіцької Ю.Б.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення коштів, посилаючись на те, що в квітні 2013 року між позивачем та відповідачем досягнуто попередньої домовленості щодо забезпечення продажу частки (у розмірі 100%) в статутному капіталі ПП «Дев Ойл».

12.04.2013 відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 65 000 доларів США як аванс за продаж частки, що було оформлено шляхом складання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми та визначення відповідних зобов`язань.

За змістом зазначеної розписки відповідач узяв на себе зобов`язання забезпечити продаж визначеній позивачем особі 100% частки у статутному капіталі ПП «Дев Ойл» до 30.09.2013, а у випадку відмови відповідача від вказаних зобов`язань, повернути позивачу суму в розмірі 130 000 доларів США.

Проте відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань.

30.03.2017 позивач направив відповідачу вимогу щодо повернення 130 000 доларів США, яку відповідач отримав 10.04.2017.

Станом на 18.04.2017 курс долара США по відношенню до гривні становив 26,81 грн. за 1 долар США, а тому борг 130 000 доларів США склав 3 485 567,54 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 3 485 567,54 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказував на те, що позивач в повній мірі виконав свої зобов`язання шляхом передачі відповідної суми коштів відповідачу, а відповідач порушив узяте на себе зобов`язання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з розписки відповідача не убачається його обов`язок здійснити набуття права власності частки в статутному капіталі безпосередньо позивачем, а у власність юридичної та/або фізичної особи вказаної позивачем. Крім того, між сторонами було підписано меморандум, яким сторони детально прописали та погодили ряд заходів, які мали передувати укладенню договору купівлі-продажу корпоративних прав, а також визначили строк укладення основного договору на 31.10.2013. При цьому певні заходи повинні бути вчинені обома сторонами, а не тільки відповідачем. Позивачем не надано доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання умов меморандуму та умов розписки, окрім передачі грошових коштів. Також представник відповідача зазначив, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, а попередній договір між сторонами фактично укладено не було, бо він не містить підпису сторони позивача та вказівки на укладення основного договору у майбутньому.

Представником відповідача було подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, в якій він просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду з позовом, оскільки розпискою встановлено строк, до якого відповідач повинен був вчинити певні дії, а враховуючи їх не вчинення, з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та мав право звернутися до суду з позовом, проте зробив це лише 18.04.2017, а отже з пропуском встановленого строку.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із матеріалів справи, 12.04.2013 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 65 000,00 доларів США з загальної суми 1 700 000 доларів США як аванс за продаж частки (у розмірі 100%) у статутному капіталі ПП «Дев Ойл», у якого станом на дату укладення договору купівлі-продажу частки перебуватимуть у власності дві земельні ділянки у АДРЕСА_1 , площею 0,1753 га та 0,0247 га та в оренді дві земельні ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0329 га та 0,06 га, проект та дозвіл на будівництво автозаправного комплексу, та зобов`язався забезпечити продаж вказаної частки у власність вказаної ОСОБА_1 юридичної та/або фізичної особи до 30.09.2013, а у випадку відмови від вищевказаних зобов`язань повернути позивачу грошові кошти у розмірі 130 000 доларів США. Оригінал розписки знаходиться у позивача.

В судовому засіданні відповідач підтвердив факт підписання ним зазначеної розписки та отримання від позивача коштів у розмірі 65 000 доларів США.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо забезпечення продажу частки в статутному капіталі ПП «Дев Ойл», 30.03.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена відповідна вимога (а.с.11) щодо повернення коштів у розмірі 130 000 доларів США, яку відповідач отримав 10.04.2017, проте до цього часу її не виконав.

Позивач, як на правову підставу своїх вимог посилався на положення статей 626, 629, 635 ЦК України відповідно до змісту яких, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Таким чином з аналізу правових підстав позову, суд приходить до висновку про те, що на думку позивача, складена відповідачем 12.04.2013 розписка, за своєю правовою природою є укладеним попереднім договором купівлі - продажу корпоративних прав, тому у зв`язку із невиконанням його умов, слід застосовувати відповідні правові наслідки.

Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно із п.3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те що матеріали справи свідчать про передачу відповідачу коштів у розмірі 65 000 доларів США, то попередній договір повинен був бути укладений між позивачем та відповідачем у письмовій формі.

Відповідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Таким чином, враховуючи те, що договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі укладається у письмовому вигляді та є двостороннім, то попередній договір, який передує укладенню основного договору купівлі - продажу, також повинен укладатися в письмовій формі і містити підписи усіх учасників вказаних правовідносин.

З матеріалів справи убачається, що сторони хоча і узгодили можливість подальшого забезпечення відповідачем продажу частки в статутному капіталі підприємства, однак попереднього договору так і не уклали, оскільки розписка, яка надана на підтвердження цих обставин не містить посилань на обов`язок укладення між сторонами основного договору купівлі - продажу, не містить посилань про те, що вказана розписка є попереднім договором та не містить підпису самого позивача на підтвердження укладання такого договору.

Також суд звертає увагу на те, що відповідач не був власником частки у ПП «Дев Ойл», а сама розписка містить лише посилання, що вказане підприємство є йому підконтрольне і він забезпечить її продаж.

За таких обставин суд не може прийти до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями ст. 635 ЦК України, оскільки попереднього договору між сторонами укладено не було.

Матеріали справи містять відомості про те, що 12.06.2013 між сторонами було підписано меморандум, яким передбачено домовленість сторін щодо продажу відповідачем позивачу трьох земельних ділянок з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування АЗС» та однієї земельної ділянки для влаштування заїздів та виїздів (з усіма дозвільними документами на будівництво АЗС) та перехід до позивача прав на ці земельні ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, та є частинами однієї великої земельної ділянки, на якій позивач планує побудувати АЗС (а.с.33-43).

Згідно умов меморандуму продавець зобов`язався оформити дозвільні документи на будівництво АЗС, змінити цільове призначення земельних ділянок, поновити договір оренди земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ПП «Дев Ойл», укласти договір оренди земельної ділянки під заїзди та виїзди на ПП «Дев Ойл». Крім того, сторони зобов`язались укласти та забезпечити підписання договорів позики, поруки, іпотеки, купівлі-продажу частки тощо.

Меморандумом передбачено, що основний договір купівлі-продажу корпоративних прав, на підставі якого позивач набуде частку у розмірі 100% статутного капіталу (корпоративних прав) ПП «Дев Ойл» повинен бути укладений до 31.10.2013.

Разом із цим статтею 7 вказаного меморандуму визначено, що він не вважається та не є попереднім чи будь - яким іншим договором або правочином відповідно до вимог будь - якого права чи законодавства та не породжує для покупця та продавця жодних юридичних (правових) зобов`язань та наслідків. Даний меморандум не породжує для його сторін жодної юридичної відповідальності та не може використовуватися як доказ чи як офіційний документ у жодному судовому, адміністративному чи іншому процесі.

З урахуванням того, що сторона позивача, як на підставу виникнення спірних правовідносин не посилається на вказаний меморандум, з урахуванням статті 7 меморандуму, суд не бере його до уваги.

Боргових зобов`язань між позивачем та відповідачем не виникало, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів про це та сторони на наявність таких зобов`язань не посилалися.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу стягнення з відповідача коштів, тому суд не убачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про повернення коштів - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В.Диба