Номер провадження 2/754/3589/19
29 травня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Гайворонського В.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представників 3-особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,
представника 3-особи ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до Державного реєстратора Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м.Києві - Коровайко Оксани Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, -
Позивач ОСОБА_6 16.11.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до Державного реєстратора Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м.Києві - Коровайко О.С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: АТ «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2007 року між позивачем та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Укрсоцбанк» та надалі по тексту - Банк) було укладено Іпотечний договір №44.02-959/П. (надалі - Іпотечний договір). Відповідно до цього Іпотечного договору позивач передала в іпотеку Банку в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_8 за Договором кредиту №44.05-712/П від 17 січня 2017 року, укладеного між Банком та ОСОБА_8 , наступне нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .
12 січня 2009 року та 24 лютого 2009 року на адресу позивача надійшли листи від Банку, в яких містились вимоги до позивача, як майнового поручителя, погасити існуючу заборгованість за кредитним договором, що була допущена позичальником - ОСОБА_8 , отримавши дані листи вона звернулася до представника Банку Павлова Артема Валерійовича за роз`ясненнями та повідомила, що не може виконати вимогу банку, оскільки не має відповідних коштів. В подальшому Банк більше не звертався до позивачки жодного разу, принаймні про такі звернення їй не відомо.
В травні 2018 року невідомі особи, представившись представниками банку прийшли до позивачки додому в квартиру АДРЕСА_1 , та повідомили, що квартира їй більше не належить і вони прийшли її виселяти.
Підставою для такої реєстрації стало рішення Державного реєстратора філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко Оксани Сергіївни індексний №38221215 від 20.11.2017 10:59:02.
Позивачка є громадянином України, предметом іпотеки за укладеним договором є квартира АДРЕСА_7 . Іншого нерухомого житлового майна у позивачки не має, зазначена квартира є єдиним та постійним місцем її проживання, а відтак вона змушена була звернутись за захистом своїх прав та інтересів, оскільки вважає що рішення державного реєстратора Коровайко О.С. щодо реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.11.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.02.2018, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання ОСОБА_7 та залучено її до участі у справі в якості 3-особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач Державний реєстратор Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м.Києві - Коровайко О.С., в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Відзиву на позовну заяву в установлений законом термін не подала.
В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_7 - адвокат Кравченко Р.М., щодо вимог позовної заяви пояснив що дії відповідача щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» є абсолютно законними а тому представник просить відмовити у задоволенні позову. Разом з тим представником було подано письмові пояснення щодо вимог позовної заяви.
Представник третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_11., в судовому засіданні щодо вимог позовної заяви заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в поясненнях.
Представник третьої особи АТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю.О., в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що є предметом іпотеки, правомірне, оскільки воно прийнято з наданням заявником, АТ «Укрсоцбанк» всіх документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та у відповідності до ЗУ «Про іпотеку».
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що судом було здійснено достатньо заходів для повідомлення сторони відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Згідно ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено що 17.01.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений Іпотечний договір № 44.02-959/П, з майновим поручителем, згідно даного договору ОСОБА_6 (надалі - « Іпотекодавець ») передала в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» (надалі - « Іпотекодержатель ») у якості забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Договором кредиту № 44.05-712/П від 17.01.2007 року, наступне нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру НОМЕР_1 , загальною площею 28,20 кв.м., жилою площею 13,40 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 , надалі «Предмет іпотеки» (а.с. 9-12)
Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Через невиконання ОСОБА_8 своїх кредитних зобов`язань перед ПАТ «Укрсоцбанк», банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєстрував 15.11.2017 за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» здійснила Державний реєстратор філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» Коровайко Оксана Сергіївна.
Вищезазначені обставини підтверджуються копією Іпотечного договору № 44.02-959/П та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2018.
19.07.2018 ОСОБА_7 придбала у ПАТ «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу та Актом прийому-передачі (а.с. 39-43)
Враховуючи вищезазначене, на сьогоднішній день єдиним власником спірної квартири є ОСОБА_7 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.02.2019 (а.с. 63)
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону.
Пунктом 4.5 іпотечного договору обумовлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема пунктом 4.5.3 визначено «шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».
З урахуванням зазначеного та виходячи з умов договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до п. 1.12 Іпотечного договору, предмет іпотеки залишається в користуванні, володінні іпотекодавця відповідно до його функціонального призначення та технічних можливостей.
Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.
Таким чином, позивачем була надана згода на такий вид звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».
Доказів протилежного Позивачем у позовній заяві та доданих до неї документах суду надано не було.
Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання.
Разом з тим, статтею 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачена можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень(далі - державна реєстрація прав) є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Статтею 18 вказаного Закону визначений порядок проведення державної реєстрації прав.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.
Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.
Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.
За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Відповідно до ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків, щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як визначено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Як зазначив суду представник позивача - ОСОБА_1 , предметом іпотеки за укладеним договором є квартира АДРЕСА_7 . Іншого нерухомого житлового майна у Позивача не має, зазначена квартира є єдиним та постійним місцем проживання Позивача.
Разом з тим, Позивач не наводить у позовній заяві та не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що спірна квартира є єдиним та постійним місцем її проживання.
Крім того, Позивач не надала доказів того, що не має у власності іншого нерухомого житлового майна.
Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 5-7 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає, що Позивачем не доведено неправомірності винесення оскаржуваного рішення державного реєстратора філії КП Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С., індексний №38221215 від 20.11.2017, щодо державної реєстрації прав стосовно нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_7 .
Дії державного реєстратора були вчинені на підставі наданих документів заявником АТ «Укрсоцбанк», а тому підстав вважати що рішення було винесено протиправно у суду не вбачається, оскільки належним чином дана обставина не доведена позивачем, а копії реєстраційної справи у матеріалах цивільної справи не міститься і будь яких клопотань з приводу витребування реєстраційної справи з метою доведення неправомірності дій відповідача, від позивача та її представника - адвоката Проців Я.Я. до суду не надходило, а відповідачем безпосередньо за власним бажанням суду не надано.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 51, 76, 77, 81, 89, 133, 259, 265, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»суд,-
Позов ОСОБА_6 до Державного реєстратора Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м.Києві - Коровайко Оксани Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: