ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2019 року місто Київ

справа № 758/1942/19

провадження №22-ц/824/6530/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Кравець В.А., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Женева»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», подану адвокатом Радченко Вікторією Юріївною,

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Женева», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Зупинено стягнення по виконанню ВП №57924348, відкритого на підставі виконавчого напису №184 від 15 листопада 2018 року приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 128 925, 14 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ТОВ «ФК «Женева» - адвокат Радченко В.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначала, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не врахував інтереси всіх учасників справи та не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Зазначає, що вжиті заходи не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в даній справі і виключають ймовірність утруднення такого виконання, або невиконання в подальшому, що дає підстави стверджувати, що такі заходи забезпечення позову застосовані передчасно, чим порушують норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Ковальов В.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Вважає, що тимчасове зупинення стягнення за виконавчим документом не порушує права стягувача та не призводить до дисбалансу інтересів сторін, оскільки на майно ОСОБА_1 вже накладено арешт, а відомості про нього внесені до реєстру боржників, що унеможливлює відчуження його активів та виїзд за межі України.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ФК «Женева» - адвокат Ткаченко Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Ковальов В.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 92), у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Женева», третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченком В.Г. здійснюється виконавче провадження №ВП №57924348 з виконання виконавчого напису №184 від 15 листопада 2018 року, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., яким запропоновано стягненути з ОСОБА_1 який є боржником за кредитним договором № 117/07/13-А від 21 червня 2007 року, укладеним ним із АКБ «ФОРУМ» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «БАНК «ФОРУМ»), правонаступником якого за кредитним договором №117/07/13-А від 21 червня 2007 року на підставі договору про відступлення прав вимоги №1050-Ф від 14 березня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», заборгованість за кредитним договором №117/07/13-А від 21 червня 2007 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 червня 2007 року по 6 листопада 2018 року. Сума заборгованості складає 1 128 925,14 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1 012 569, 99 грн., заборгованість за відсотками - 39 371,67 грн., нараховані відсотки - 76 983,48 грн. З метою стягнення з боржника заборгованості, приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії по зверненню стягнення на майно боржника, накладено арешт на майно.

Позивачем оскаржується виконавчий напис з підстав не надання кредитором належних та допустимих доказів як наявності заборгованості, так і її безспірності. Крім цього, стягнення заборгованості здійснено поза межами позовної давності і нарахування відсотків поза межами строку кредитування, що не свідчить про безспірність вимог кредитора, а позивач цю заборгованість не визнає і оспорює.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до змісту позовної заяви предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса від 15 листопада 2018 року №184, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки до вирішення цієї справи судом заборгованість у розмірі 1 128 925,14 грн., яка на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15 листопада 2018 року №184 підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева», може бути стягнута в ході примусового виконання вказаного оспорюваного виконавчого документа, що може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову.

Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню тягне за собою скасування всіх дій щодо виконання такого виконавчого напису, а тому можлива реалізація майна за оспорюваним виконавчим написом призведе до неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог. За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зупинення стягнення за виконавчим документом порушує права ТОВ «Фінансова компанія «Женева», як стягувача є безпідставними, оскільки на майно боржника ОСОБА_1 вже накладено арешт, відомості внесені до реєстру боржників, що унеможливлює відчуження його активів та виїзд за межі України.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали апеляційний суд відхиляє, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову повно і послідовно викладені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», подану адвокатом Радченко Вікторією Юріївною, - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 7 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: В.А. Кравець

А.М. Стрижеус