Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 522/7026/16-ц

провадження № 61-24366св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Плавич Н. Д., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до Приморського районного суду м. Одеса до відповідача, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС / 2420190. 04 січня 2014 року за участю водія транспортного засобу «MERCEDES», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та водія транспортного засобу «Renault Premium», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої, автомобілі отримали механічні ушкодження. На підставі постанови Приморського районного суду м. Одеса від 11 березня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивачем ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено власнику транспортного засобу ОСОБА_3 , автомобіль якого було пошкоджено, страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн та направлено претензію про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, досудове попередження, вказані вимоги залишено без уваги.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси у складі судді Погрібного С. О. від 09 серпня 2016 року позов ПАТ «НАСК «Оранта» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» судовий збір у розмірі 1 378,00 гривень. Суд задовольнив частково клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання рішення суду та надав ОСОБА_1 розстрочку виконання рішення суду строком на один рік, встановивши обов`язок сплачувати суму відшкодування завданої шкоди в розмірі 4 166,67 гривень - щомісячно рівними сумами протягом одного року з моменту набрання рішенням законної сили.

Розглядаючи по суті, заявлені позовні вимоги ПАТ «НАСК «ОРАНТА», суд першої інстанції частково задовольнив клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення. В обґрунтування свого висновку в цій частині, суд посилався на те, що у відповідача на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також сталася смерть рідної людини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеса від 09 серпня 2016 року в частині надання розстрочки виконання рішення суду скасовано, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання рішення Приморського районного суду м. Одеса від 09 серпня 2016 року на один рік.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що місцевий суд вирішив питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду строком на один рік передчасно, оскільки належним чином не було перевірено матеріальний стан боржника, відповідача по справі. Крім того, питання щодо надання розстрочки в порядку статті 217 ЦПК України має вирішуватися з урахуванням інтересів стягувача. При розгляді справи у суді першої інстанції представник позивача заперечував щодо задоволення заяви відповідача про надання розстрочки. В квітні 2015 року страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, в червні 2015 року страховиком була направлена відповідачу претензія про виплату страхового відшкодування. Вказані вимоги залишилися поза увагою відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Максимець О. Б. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Максимця О. Б. мотивована тим, що суд апеляційної інстанції формально підійшов до вивчення матеріалів справи, висновки про недобросовісність відповідача були передчасними, адже в суді першої інстанції позов був ним визнаний.

Представник заявника вказує, що відповідач дійсно має на праві власності земельну ділянку, однак виконання рішення суду у примусовому порядку призведе до ще більшого грошового навантаження на заявника, який і так перебуває у скрутному матеріальному стані, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матір яких нещодавно померла.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2017 рокудо Верховного Суду надійшли заперечення представника ПАТ «НАСК «Оранта» на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Максимця О. Б. в якому представник позивача просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Мотивуючи заперечення на подану касаційну скаргу представник позивача зазначав, що судом апеляційної інстанції було ухвалено законне рішення з дотриманням всіх норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що 04 січня 2014 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля марки «МЕРСЕДЕС», державний номер НОМЕР_2 , що перебував під керуванням ОСОБА_1 , та водія автомобіля марки «РЕНО», державний номер НОМЕР_3 , - під керуванням ОСОБА_4 , при цьому, власником транспортного засобу є ОСОБА_2 Пригода трапилася з вини водія ОСОБА_1 , що встановлено в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2014 року.

Відповідно до довідки №93330427 ВДАІ Жашківського РВ МВС України в Черкаській області водій ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння.

В результаті ДТП автомобіль марки «Рено», державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та перебував під керуванням водія ОСОБА_4 , отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ Жашківського РВ МВС України в Черкаській області.

При цьому, між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_1 29 квітня 2013 року укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2420190, відповідно до умов якого забезпечено транспортний засіб «MERCEDES-BENZ E200», 1998 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність настає для страхувальника, ОСОБА_1 , в разі настання страхового випадку - події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участі забезпеченого транспортного засобу.

За результатами настання страхового випадку ОСОБА_2 05 травня 2014 року звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування з проханням визначити суму такого відшкодування відповідно до договору та виплатити її.

Згідно з дослідженням №СА6114АТ-21.01/5, складеним 21 січня 2014 року та виконаним ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», матеріальний збиток, згідно з умовами страхування, завданий власникові транспортного засобу «Рено Преміум», державний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля і калькуляції відновлювального ремонту, складає 97 787,48 гривень.

Позивачем 08 травня 2014 року складено розрахунок страхового відшкодування, страховий акт №ОЦВ-14-238/1, згідно з якими суму страхового відшкодування визначено в розмірі 50 000,0 гривень.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила потерпілій стороні - ОСОБА_2 вказану суму страхового відшкодування 28 квітня 2015 року, що підтверджується відомістю №75 та платіжним дорученням від 28 квітня 2015 року №24544.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої' статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (стаття 217 ЦПК України 2004).

Статтею 373 ЦПК України передбачена можливість відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При вирішенні питання відстрочки (розстрочки) виконання рішення, суд з`ясовує обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), а також за відсутності відповідних доказів на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого та законного висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400,401,416,436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська