Справа № 165/1219/18 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/475/19 Категорія: 61 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Киці С.І.,

суддів Здрилюк О.І. Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання Савчук О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Малнацького М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про перерахунок та призначення страхових виплат внаслідок втрати професійної працездатності за апеляційною скаргою відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про перерахунок та призначення страхових виплат внаслідок втрати професійної працездатності.

Позовна заява позивача мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» (далі ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська»). 30 листопада 2017 року був звільнений з роботи за станом здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України. Волинським обласним бюро МСЕК 11 квітня 2018 року йому встановлено 70% втрати працездатності та другу групу інвалідності. На його звернення до відповідача про призначення виплат по відшкодуванню шкоди внаслідок втрати професійної працездатності спеціалістом Фонду взято за основу довідку про заробітну плату за останній рік його праці з листопада 2016 року по жовтень 2017 року. Позицію Фонду позивач вважає незаконною, так як він звільнився з роботи 30 листопада 2017 року і йому слід призначити страхові виплати (одноразову допомогу та щомісячні виплати), виходячи із заробітної плати за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року. Звертався до відповідача у письмовій формі з проханням про нарахування страхових виплат, виходячи із його доходу за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно, для чого надав Фонду довідку видану ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» від 19 квітня 2018 року №7.3.1/325, проте отримав повідомлення від 24 квітня 2018 року за № 16013/668, яким йому було відмовлено у його проханні, оскільки бажаний ним період праці не можна брати за основу для нарахування страхових виплат в зв`язку з тим, що він не відпрацював останній місяць повністю, оскільки звільнився в останній день місяця.

Просив суд зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити йому страхові виплати втраченого заробітку внаслідок професійного захворювання у вигляді одноразової допомоги та щомісячних виплат, обчислюючи із його середнього заробітку за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19 липня 2018 року у даній справі замінено відповідача Нововолинське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області його правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в особі Нововолинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області України в особі відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 страхові виплати втраченого заробітку внаслідок професійного захворювання у вигляді одноразової допомоги та щомісячних виплат, обчислюючи із його середнього заробітку за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно.

Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, просив скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову у даній справі, не врахувавши того, що розрахунок середнього заробітку було зроблено відповідно до норм діючого законодавства, оскільки позивач звільнений в останній день місяця (30 листопада 2017 року), а тому цей місяць (листопад 2017 року) відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2011 року № 1266, не включається до розрахункового періоду, у зв`язку з чим підстави для зобов`язання Фонду провести позивачу призначення та перерахунок страхової виплати з іншого розміру заробітної плати відсутні.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач ОСОБА_1 у листопаді місяці 2017 року відпрацював повний місяць, а тому відповідач безпідставно не включив середній заробіток позивача за листопад 2017 року у розрахунковий період для обрахунку позивачу страхових виплат втраченого ним заробітку внаслідок професійного захворювання у вигляді одноразової допомоги та щомісячних виплат.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська». 30 листопада 2017 року він був звільнений з роботи за станом здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

11 квітня 2018 року позивачу ОСОБА_1 . Волинським обласним бюро МСЕК встановлено 70 % втрати працездатності та ІІ групу інвалідності.

Згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 , його 30 листопада 2017 року звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи згідно пункту 2 статті 40 КЗпП України та виплатою вихідної допомоги в розмірі встановленому статтею 44 КЗпП України (1 одного) середньомісячного заробітку) та одноразової грошової допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітків (згідно Колективного договору).

Постановою Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 16 квітня 2018 року №0302/3465/3465/6442 потерпілому ОСОБА_1 призначена одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 20 967, 80 грн.

Постановою Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 16 квітня 2018 року №0302/3465/3465/6441 потерпілому ОСОБА_1 призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 5683, 48 грн.

З листа Нововолинського Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 24 квітня 2018 року №16-01-3/668 на №644/024 від 20 квітня 2018 року вбачається, що актом від 16 березня 2018 року ОСОБА_1 встановлено хронічне професійне захворювання, а 12 квітня 2018 року йому видано довідку про середню заробітну плату (доходу) №731/304 на ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська», в якій для розрахунку зазначено заробітну плату за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року, місяць в якому був звільнений працівник не включено, тобто для обчислення середньої заробітної плати ОСОБА_1 . був визначений розрахунковий період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року, листопад 2017 року в якому ОСОБА_1 був звільнений 30 числа, врахований не був.

Згідно довідки ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» від 12 вересня 2018 року №7.3.3/600, ОСОБА_1 за відпрацьований день 30 листопада 2017 року нарахована заробітна плата в розмірі 373, 68 грн (тариф 303, 06 грн; вислуга років - 40, 31 грн; бригадирські - 30, 31 грн).

З довідки ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» від 14 вересня 2018 року від № 9.1/606 вбачається, що ОСОБА_1 , електрослюсар підземний 5 розряду дільниці стаціонарних установок був звільнений 30 листопада 2017 року (наказ №196/к від 30 листопада 2017року). 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 відпрацював повну робочу зміну, а саме 6 годин, в останній робочий день виконував наряд по обслуговуванню насосів головного водовідливу.

Суд першої інстанції, покликаючись на статтю 241-1 КЗпП України, якою передбачено, що строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку та статтю 116 КЗпП України, зазначав, що днем звільнення вважається останній день роботи працівника, а також те, що листопад місяць має 30 календарних днів. Відповідно, дійшов висновків, що позивач ОСОБА_1 у листопаді місяці 2017 року відпрацював повний місяць, а отже, відповідач безпідставно не включив середній заробіток позивача за листопад 2017 року у розрахунковий період для обрахунку позивачу страхових виплат втраченого ним заробітку внаслідок професійного захворювання у вигляді одноразової допомоги та щомісячних виплат відповідно до пункту 11 постанови КМУ №1266 від 26 вересня 2001 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», яким передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Частиною 1 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадкуСтрахові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

Пунктом 11 Порядку передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Відповідно до п. 13 Порядку середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

В даній справі установлено, що позивач був звільнений 30 листопада 2017 року. Довідка, надана ДП «Передпускова дирекція шахти № 10 «Нововолинська» за розрахунковий період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року (місяць, що передував місяцю настання страхового випадку) є такою, що відповідає вимогам Порядку.

Страховий випадок настав 30 листопада 2017 року і відповідачем правильно обчислена середня заробітна плата позивача для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності.

Розмір середньої заробітної плати, отриманої застрахованою особою, не впливає на розмір одноразової страхової виплати, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування" її розмір визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого на день настання права потерпілого на страхову виплату.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстав для проведення перерахунку страхових виплат та одноразової допомоги, виходячи з середньої заробітної плати позивача, яка обчислювалась би за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року, немає.

Оскаржуване в даній справі рішення про задоволення позову ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2019 рокув даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про перерахунок та призначення страхових виплат внаслідок втрати професійної працездатності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: