Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Артюшенко К.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Брагіна І.С.,

представника відповідача - адвоката Мєстєчкіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) зобов`язати відповідача ОСОБА_2 демонтувати металеві двері, що встановлені між приміщенням загального користування, визначеними позначками ІІ та ІІІ на поверхневому плані цокольного поверху в літері «А» будинку АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати відповідача ОСОБА_2 звільнити незаконне займане приміщення загальною площею 12,7 кв.м із позначкою ІІ на поверхневому плані цокольного поверху в літері «А» будинку АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити позивачу ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні та пересуванні приміщеннями загального користування, визначеними позначками ІІ та ІІІ на поверхневому плані цокольного поверху в літері «А» будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що 28.05.2015 р. відповідач набула у приватну власність групу нежитлових приміщень, що розташовані на цокольному поверсі в літері «А» 3-поверхового будинку АДРЕСА_1 . В даному будинку проживає позивач. 16.10.2015 р. відповідач подала до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві декларацію про початок будівельних робіт (реконструкція) щодо об`єкту - нежитлові приміщення загальною площею 125,1 кв.м, 10.12.2015 р. - декларацію про початок будівельних робіт (реконструкція) щодо об`єкту - нежитлові приміщення загальною площею 132,6 кв.м. Внаслідок реконструкції відповідачем цокольного поверху будинку позивачу закритий доступ до приміщення, що на поверховому плані цокольного поверху будинку має позначку ІІ і є сходниковим маршем і в аварійним виходом у внутрішній двір будинку. Дозвіл на приватизацію зазначеного приміщення відповідач у встановленому законом порядку не отримував, що підтверджують відповіді державних органів. Стверджує, що такими діями відповідача порушені права позивача.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 26.09.2016 р. (суддя Роман О.А.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 17.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, наведених у позові. Додатково подав письмові пояснення, в яких позивач вказав, що прохід на теперішній час відкритий, додатково зазначив, що існує ймовірність повторного закриття відповідачем доступу між приміщеннями. Стверджує, що своїми діями відповідач порушив правила техніки безпеки, внаслідок чого, у випадку пожежі або іншої небезпеки, зменшується ймовірність позивачу та іншим мешканцям будинку швидко покинути будинок, що створює небезпеку для життя та здоров`я позивач та інших осіб.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що не виключає, що на теперішній час вже демонтовані двері та звільнено приміщення, але, щоб позивачу більш не перешкоджали на майбутнє, вважає за можливим зобов`язати відповідача не чинити перешкод. Заперечував проти клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, зазначаючи що між сторонами наявний предмет спору і на теперішній час.

В судовому засідання представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на те, що на теперішній час відсутній предмет спору, оскільки на сьогоднішній день металеві двері між приміщеннями загального користування, про які йдеться у позові, демонтовано, доступ до приміщень відкритий, ніякі перешкоди позивачу у користуванні спірними приміщеннями не чиняться.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно зареєстрований з 05.06.2012 р. та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Подільської районної у м.Києві ради від 01.03.2007 р. № 134 «Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу», та договору купівлі-продажу від 06.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Юр-Капіносом А.Є. , нежиле приміщення загальною площею 125,1 кв. в житловому будинку АДРЕСА_1 приватизовано шляхом викупу орендарем.

Про цю обставини позивача було повідомлено листом Подільської РДА у м.Києві від 16.01.2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи, що 21.10.2015 р. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві зареєстрував подану замовником будівництва - ОСОБА_2 декларацію про початок виконання підготовчих робіт «Реконструкція нежилих приміщень № 1, 2, 3 (група приміщень № 20) , № 21 та № 1, 2, 3 (група приміщень № 22) в літ. А на АДРЕСА_1 .

14.12.2015 р. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві зареєстрував подану замовником будівництва - ОСОБА_2 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежилих приміщень № 1, 2, 3 (група приміщень № 20) , № 21 та № 1, 2, 3 (група приміщень № 22) в літ. А на АДРЕСА_1 .

Листами Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.02.2016 р. та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.києва» від 26.04.2016 р. позивачу було роз`яснено право звернення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві з метою ініціювання проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за вказаною вище адресою.

Документів про те, що позивач звертався до даного органу із відповідними заявами та результати розгляду його заяв суду не надано.

Як вбачається з фотографії, наданої позивачем, станом на серпень 2016 р. наявні металеві двері біля сходів.

Згідно наданих представником відповідача фотографій, станом на серпень 2018 р. такі двері відсутні.

Відповідно до письмових пояснень позивача від 20.02.2019 р., він визнає той факт, що станом на час розгляду справи демонтовані металеві двері, що встановлені між приміщенням загального користування, визначеними позначками ІІ та ІІІ на поверхневому плані цокольного поверху в літері «А» будинку АДРЕСА_1 , та приміщення загальною площею 12,7 кв.м із позначкою ІІ на поверхневому плані цокольного поверху в літері «А» будинку АДРЕСА_1 , не є зайнятим.

Між тим, сторона позивача заперечує проти закриття провадження у справі в цій частині, стверджуючи, що спір існує, а тому, враховуючи, що в судовому засіданні достеменно встановлено відсутність вищевказаних металевих дверей та вільність приміщення, яке просить звільнити відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині через їх безпідставність.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні приміщеннями, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 386 ч.2 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права.

Отже, ч.2 ст. 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» врегульовано права співвласників багатоквартирного будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного документу на підтвердження свого права власності у будинку АДРЕСА_2 якого зареєстрований та проживає позивач.

Позивачем не надано також і документів про те, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві були встановлені порушення при реконструкція нежилих приміщень № 1, 2, 3 ( група приміщень № 20) , № 21 та № 1, 2, 3 (група приміщень № 22) в літ. А на АДРЕСА_1 , що проводилась відповідачем.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що належними та допустимим, достатніми та достовірними доказами позивачем не доведено суду порушення своїх прав, як власника, а відтак в задоволенні цих вимог слід відмовити.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. А відтак в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а позивач є особою, що був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.10 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову, то витрати по оплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 386 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова