Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

місто Київ

справа № 583/1694/15-ц

провадження № 61-20730св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Семеній Л. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції заявника

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі - ПАТ «Сумиобленерго») із позовом, у якому просив визнати дії комісії філії «Охтирський район електричних мереж» (далі - філія «Охтирський РЕМ») ПАТ «Сумиобленерго» протиправними та скасувати протокол від 23 квітня 2015 року № 26 засідання комісії філії «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» про застосування фінансових санкцій.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 23 березня 2015 року працівниками філії «Охтирський РЕМ» складено акт № 070574, відповідно до якого позивачем як споживачем послуг у стоматологічному кабінеті порушено пункт 6.40 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - Правила), та пункт 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика), а саме: вплив магнітного поля, зафіксований індикатором, який призвів до зміни показів приладів обліку. На підставі акта від 23 березня 2015 року № 070574 відповідно до пункту 6.40 Правил прийнято рішення, яке оформлено протоколом від 23 квітня 2015 року № 26, щодо нарахування йому згідно з пунктом 2.6 Методики вартості недооблікованої електричної енергії у розмірі 10 166, 80 грн. Зазначав, що його було ознайомлено з актом порушення, однак безпосередньої участі у перевірці він не брав і акт підписав згодом. 29 квітня 2015 року йому вручено зазначений протокол. Вважав, що протокол комісії від 23 квітня 2015 року № 26 складений без врахування суттєвих обставин, об`єктивних даних та на підставі формального розрахунку, без доказів нанесення фактичних збитків. Однак ані протоколом, ані актом не доводиться втручання в параметри розрахункових засобів. Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати дії комісії філії «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» протиправними та скасувати протокол № 26 про застосування фінансових санкцій.

Стислий виклад заперечень інших учасників справи

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил не є належним способом захисту, оскільки зазначений протокол не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, а носить рекомендаційний характер щодо сплати нарахованих збитків, тобто претензією, у випадку незадоволення якої ПАТ «Сумиобленерго» матиме право на загальних підставах звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості. Зазначений протокол може бути визнаний як доказ під час вирішення іншого спору, зокрема при заявленому позові про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних безобліковим використанням електричної енергії, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку цьому протоколу.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, скасовано протокол № 26 засідання комісії «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» з розгляду акта про порушення від 23 березня 2015 року № 070574.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право на оскарження рішення комісії у формі протоколу передбачено Правилами, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість оскарження протоколу комісії.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у березні 2017 року, ПАТ «Сумиобленерго» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано пункти 6.40, 6.42. Правил. Також не враховано, що на момент розгляду справи оскаржуваний протокол вже скасований відповідачем за своєю ініціативою та ним складено інший протокол від 31 грудня 2015 року № 76. Також суд протиправно стягнув з відповідача судові витрати на правову допомогу, оскільки стягнута сума є значно завищеною.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 12 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року

№ 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 15 лютого 2005 року між відповідачем та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про постачання електроенергії в стоматологічному кабінеті, який належить ОСОБА_1 .

Підпунктом 4.2.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику вартість електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання (згідно з методикою, затвердженою НКРЕ), у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених методичними рекомендаціями НКРЕ.

Відповідно до плану-графіка на проведення технічних перевірок у березні 2015 року запланована перевірка у ОСОБА_1

Під час проведення перевірки користування електричною енергією складено акт № 070574, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив пункт 6.40 Правил, а саме: індикатором зафіксовано вплив магнітного поля.

Згідно з протоколом № 26 комісії філії «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» від 23 квітня 2015 року з розгляду акта про порушення від 23 березня 2015 року № 070574 та розрахунку кількості необлікованої електроенергії сума збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення ПКЕЕ, складає 10 166, 80 грн.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 травня 2015 року ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність.

Судами встановлено, що філією «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» повторно проведено засідання комісії з розгляду акта про порушення та прийнято нове рішення, оформлене протоколом від 31 грудня 2015 року № 76, протокол від 23 квітня 2015 року № 26 є автоматично анульований та замінений протоколом від 31 грудня 2015 року № 76.

Оцінка аргументів касаційної скарги

Перевіряючи законність та обґрунтованість постановлених у справі рішень, Верховний Суд зробив такі висновки.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України

(далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

(стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У цій справі позивачем пред`явлено вимоги про визнання недійсним протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження 14-503цс18), предметом розгляду якої було скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення Правил, наведено такий правовий висновок.

Статтею 30 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» необхідно тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

З наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду випливає, що спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕН та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Отже, заявлений в цій справі спір не підлягає судовому розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою та другою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не встановили правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, не врахували зазначених положень законодавства та дійшли помилкового висновку, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255, пунктом 5 частини першої статті 409, частинами першою та другою статті 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2017 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» про визнання дій комісії протиправними та скасування протоколу про застосування фінансових санкцій закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик