Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 554/2643/17

провадження № 61-43502св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Чуванової А. М. від 12 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Хіль Л. М., Абрамова П. С., Карпушина Г. Л. від 05 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення коштів за комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1998 року у спільній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходиться квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2015 року поділено вказану квартиру та визначено, що ОСОБА_3 належить ј її частини на праві спільної часткової власності.

Посилаючись на те, що відповідач не сплачує комунальні послуги за належну йому ј частини вказаної квартири, уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_1 в сумі 2 813,76 грн, витрати на правову допомогу в сумі 500 грн та судовий збір в сумі 640 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, не користуючись комунальними послугами з електроенергії, гарячої та холодної води, газу в квартирі АДРЕСА_1 , не повинен нести витрати з їх оплати, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача вартості послуг за централізоване опалення, суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів оплати позивачем послуг за централізоване опалення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_3 вартість централізованого опалення в сумі 2 112,06 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що теплопостачання до квартири здійснюється централізовано, тому відповідач відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності (ј частини) в силу вимог частини першої статті 322 ЦК України зобов`язаний нести витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Крім того, відповідач визнав позов в частині стягнення витрат з централізованого теплопостачання, які позивачем документально підтверджені. Також указує на те, що судовий розгляд справи апеляційним судом був проведений неповноважним складом суду. Крім того, апеляційний суд розглянув справу за відсутності позивача та його представника - адвоката ОСОБА_2, яка повідомила суд про поважність причин її неявки в судове засідання 05 липня 2018 року, що позбавило її права на належний судових захист та надання додаткових пояснень щодо фактичних обставин справи.

Оскільки судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються в частині вирішення позову про стягнення комунальних послугах з електроенергії, гарячої та холодної води, газу, то в цій частині не є предметом касаційного перегляду (стаття 400 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 554/2643/17 з Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року та постанови апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2018 року задоволено частково. Зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 2 817,92 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1998 року у спільній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходиться квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2015 року поділено вказану квартиру та визначено, що ОСОБА_3 належить ј її частини на праві спільної часткової власності.

Із березня 2012 року по грудень 2015 року ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживав.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилалась на те, що відповідач не виконує свій обов`язок щодо належного утримання його майна, житлово-комунальні послуги відповідно до своєї частки у праві спільної сумісної власності не сплачує.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними з спільним майном.

Відповідно до статті 1 Закону України 24 червня 2004 року

№ 1875-IV«Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач не довела оплату послуг за централізоване опалення, у заявленому в позові розмірі, а відтак висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача вартість послуг за централізоване опалення за недоведеністю є правильними.

Посилання заявника на те, що відповідач визнав позов в частині стягнення вартості послуг за централізоване опалення не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги про розгляд вказаної справи апеляційним судом неповноважним складом не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2018 року в апеляційному суді Полтавської області визначено склад колегії суддів: Хіль Л. М. (суддя-доповідач), Гальонкін С. А., Абрамов П. С.

У зв`язку із відрядженням судді Гальонкіна С. А. 05 липня 2018 року здійснено повторний авторозподіл вказаної справи і згідно протоколу визначено склад колегії суддів: Хіль Л. М. (суддя-доповідач), Абрамов П. С., Карпушин Л. Г., яка 05 липня 2018 року переглянула справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Колегія суддів також відхиляє доводи заявника про розгляд справи в апеляційному суді без участі позивача та його представника.

Так, відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Сторона, третя особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (стаття 62 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі діяла через свого представника - ОСОБА_2, повноваження якого належним чином підтверджені.

Відповідно до статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення процесуальної дії мають бути застережені у виданій довіреності або ордері.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду із заявою про відкладення розгляду справи, призначеної на 05 липня 2018 року, у зв`язку із її перебуванням за межами Полтавської області.

Відтак, представник позивача ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляду справи в апеляційному суді 05 липня 2018 року, а її неявка в судове засідання не свідчить про порушення права позивача на належний судових захист.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позову про стягнення вартості послуг за централізоване опалення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2019 року зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 2 817,92 грн до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 05 липня 2018 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення вартості послуг за централізоване опалення залишити без змін.

Поновити виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 2 817,92 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун