ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 672/391/19
Провадження № 22-ц/4820/1534/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю: позивача та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 672/391/19 за апеляційними скаргами Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 червня 2019 року (суддя Шинкоренко С.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Городоцького районного відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування позову зазначав, що 30.05.2014 йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. В подальшому, а саме 29.07.2014 обсяг підозри було збільшено, повідомлено про підозру за ч.1 ст.366 КК України. 29.07.2014 обвинувальний акт було затверджено прокурором та спрямовано до суду.

За наслідками розгляду кримінальної справи 13.06.2016 року Городоцьким районним судом Хмельницької області було винесено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком 1 рік.

Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05.10.2016 року вирок Городоцького районного суду від 13.06.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

19.08.2017 року Городоцьким районним судом ухвалено відносно ОСОБА_1 виправдувальний вирок за відсутності складу кримінального правопорушення.

18.01.2018, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області постановила ухвалу про залишення без змін вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.08.2017 про його виправдання.

Позивач посилається на те, що протягом всього часу притягнення до кримінальної відповідальності він був змушений тривалий час відстоювати свої законні права та доводити свою невинуватість, внаслідок чого порушився його звичайний ритм життя, крім того, йому і його діловій репутації була спричинена шкода, оскільки він являється приватним підприємцем і пред`явлене обвинувачення безпосередньо пов`язане із здійсненням його підприємницької діяльності та до численних незручностей і моральних переживань.

Звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідного рахунку Державного бюджету України, розміщеного в Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду кошти, в сумі 900 000 грн.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Городоцький РВ УМВС України в Хмельницькій області.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області, Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 190 000 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Ліквідаційна комісія Управління міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не було обґрунтовано, в чому саме полягає неправомірність та протиправність дій УМВС України в Хмельницькій області. На думку апелянта, судом не було з`ясовано всі доводи сторін щодо встановлення об`єктивної істини в даній справі, не встановлено винну особу, яка завдала позивачу моральної шкоди, а також не визначено, які саме дії могли завдати ОСОБА_1 моральної шкоди. Крім того, як зазначає апелянт судом не було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, які б мали вираження у формі моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним вище рішенням суду просить скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом було помилково застосовано під час визначення розміру компенсації моральної шкоди розрахунків прив`язаних до розміру мінімальної заробітної плати та не в повній мірі враховано те, що діями органів досудового слідства прокуратури та суду йому було спричинено значну моральну шкоду. Вважає, що суд прийшов до хибного висновку про необхідність призначення до стягнення моральної шкоди в сумі близькій до мінімальної межі визначеної законом, а висновки суду про те, що застосування м`якого покарання з подальшим звільненням від його відбування вказує на невисокий ступінь втручання в права позивача, є таким що не відповідає дійсності.

Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить відмовити у задоволенні його апеляційної скарги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали подану позивачем скаргу, апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС просили залишити без задоволення.

Представники відповідача Файчук А.С. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області підтримав, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник відповідача Параскевич О. ОСОБА_3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив, щодо вирішення апеляційної скарги Ліквідаційної комісії УМВСУ в Хмельницькій області покладається на думку суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 30 травня 2014 року старшим слідчим СВ Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном міліції Вараницею О.В. було повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 19). Кримінальне провадження № 0000053 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

29 липня 2014 року старшим слідчим СВ Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області, капітаном міліції Вараницею О.В. було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Так, старший слідчий, розглянувши матеріали досудового розслідування №0000053, змінив раніше повідомлену підозру, якою повідомив ОСОБА_1 про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч 1 ст. 366 КК України (а.с. 23-24).

29 липня 2014 року старшим прокурором прокуратури Городоцького району Хмельницької області молодшим радником юстиції Туранською Аллою Віталіївною затверджено обвинувальний акт відносно позивача за ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

В подальшому із вказаним обвинувальним актом органи досудового розслідування звернулись до Городоцького районного суду Хмельницької області, як до суду першої інстанції.

В ході розгляду справи в Городоцькому районному суді Хмельницької області Городоцькою місцевою прокуратурою Хмельницької області було змінено первинно пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення, а саме сформульовано його за ч. 1 ст. 366 КК України (тобто фактично зменшено обсяг обвинувачення) (а.с. 42-47).

За наслідками розгляду кримінального провадження № 672/1191/14-к (провадження №1-кп/672/5/17) Городоцький районний суд Хмельницької області ухвалив обвинувальний вирок 13 червня 2016 року, яким ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України в редакції від 09 червня 2013 року і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1 700 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функції строком 1 рік. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_1 було звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 48-49).

Не погодившись із вироком суду, ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Хмельницької області із апеляційною скаргою на вирок Городоцького районного суду від 13 червня 2016 року. За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача Апеляційний суд Хмельницької області постановив ухвалу від 05 жовтня 2016 року, якою апеляційну скаргу задовольнив частково, а вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 червня 2016 року скасував і призначив новий розгляд в Городоцькому районному суді Хмельницької області (а.с. 50-52).

19 серпня 2017 року Городоцький районний суд Хмельницької області розглядаючи справу повторно, ухвалив виправдувальний вирок, яким ОСОБА_1 виправдав за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення (а.с. 53-55).

Прокурор Городоцької місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області 19 серпня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області 18 січня 2018 року вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2017 року про виправдання ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 336 КК України, залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора Городоцької місцевої прокуратури - без задоволення (а.с. 56-60).

З огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом з дня повідомлення йому про підозру (30.05.2014 року до дня залишення без змін Апеляційним судом Хмельницької області виправдувального вироку Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.08.2017 року, до 18.01.2018 року), що в загальному становить 43 місяці 18 днів.

Відповідно до ст.1176 ЦК України, згідно яких шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі: Закон), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 статті 2 цього Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Частиною 2 статті 1 цього ж Закону визначено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.. 5, 6 ст. 4 Закону).

З урахуванням зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що внаслідок незаконного засудження, враховуючи ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Від шкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У відповідності до абз. 7 п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженої спільним наказом Міністерства Юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства Фінансів України від 04.03.1996 №6/5/3/41, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст. 13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст. 4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 4173 грн.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно визначено гарантований мінімум розміру моральної шкоди в сумі 181 997 грн. (43 міс. 18 днів Х 4173 грн.).

При визначенні розміру моральної шкоди в сумі 190 000 грн., яка підлягає відшкодування на користь позивача, судом першої інстанції правомірно враховано тривалість досудового розслідування та судового розгляду, участь позивача у різного роду слідчих та процесуальних діях спочатку в якості підозрюваного при досудовому розслідуванні відповідного кримінального провадження, а в подальшому в якості обвинуваченого при судовому його розгляді, наявність обмежень у вигляді обов`язків, які покладаються на підозрюваного та обвинуваченого в силу положень ч.7 ст.42 КПК України, тривалий відрив ОСОБА_1 від звичного способу життя, зміну життєвих планів та соціальних зв`язків, приниження його честі, гідності та ділової репутації, позбавлення можливості вести звичайний спосіб життя, необхідність пристосовуватись до несприятливих обставин, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції на підставі вищевказаних положень Закону та встановлених обставин справи дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди.

Безпідставні є доводи апеляційної скарги Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо невстановлення судом винної особи у завданні позивачу моральної шкоди, скільки передбачена Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідальність настає незалежно від вини органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на неможливість застосування мінімальної заробітної плати головним чинником при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки чинне законодавство визначає мінімальний поріг нарахування моральної шкоди, при цьому не встановлює максимальний граничний розмір такого відшкодування, а тому, в цьому випадку, саме суд має оцінити всі обставини на предмет обґрунтованості заявленого розміру відшкодування.

Відповідно до п. 62 рішення Європейського суду з прав людини від 12.07. 2007 року №68490/1 «Станков проти Болгарії», оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума відшкодування встановлена законом.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, вказаних у позові, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній справі.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта