Справа № 297/1774/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області звернулось із позовною заявою до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, та відноситься до земель державної власності повноваження щодо розпорядження яким належить Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області.

Позов мотивований тим, що повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, розташованими за межами населених пунктів, з 01.01.2013 року належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастру) та його територіальним органам, в тому числі і Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області.

Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснюючи свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15). Повноваження Держгеокадастру на території Закарпатської області здійснюються Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області.

Структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області є Управління з контролю за використанням та охороною земель, юрисдикція якого поширюється на територію Закарпатської області.

Так, за результатами вивчення інформації, отриманої з Берегівської місцевої прокуратури (лист від 03.05.2019 № 01/105-2325 вих. 19), начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Воловецькому, Міжгірському, Мукачівському та Свалявському районах та м. Мукачево управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області- старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області Мельником В.В. відповідно до статтей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 11.05.2019 № 502-ДК проведена позапланова перевірка з питань дотримання земельного законодавства при використанні земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Вари Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області та використовується ОСОБА_1 (акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 24.05.2019 № 502-ДК/477/АП/09/01/-19).

З наданих для проведення перевірки документів встановлено, що рішенням 16 сесії 23 скликання Берегівської районної ради Закарпатської області від 28.12.2001 року ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку, розташовану на території Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області площею 2,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Дане рішення стало підставою для виготовлення державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ІІІ- НОМЕР_1 № 008323. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування земельною ділянкою за № 19 від 14.01.2002 року. Згідно інформації, зазначеної у зверненні Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області від 03.05.2019 року № 01/105-23-25. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина на земельну ділянку площею 2,0 га ніким не оформлена.

Під час виїзду на місце розташування земельної ділянки (за межами населеного пункту с. Вари, ур. «Попчере», контур 581) землевпорядником Варіївської сільської ради ОСОБА_3 Т ОСОБА_4 . на підтвердження вищенаведеної інформації надано копію акту обстеження земельної ділянки від 25.04.2019 року № 2, із зазначенням інформації про проведення робіт по посіву злакових культур ОСОБА_1 (матір`ю покійного).

Право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини.

Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. При цьому, такий договір між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області не укладався.

За життя ОСОБА_2 мав право користуватися земельною ділянкою, наданою на підставі Державного акту на право постійного користування землею; що право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення є виключно правом користування особи, якій це право надане, і яке після втрати чинності Земельним кодексом України 1990 року не може бути передане іншій особі; що законодавством України не передбачено автоматичного переходу права постійного користування земельною ділянкою після смерті землекористувача, а також набуття особою права постійного користування землею державної та комунальної власності.

Отже, зі смертю ОСОБА_2 припинилася його цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права і обов`язки). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавцем право отримати у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства було надано виключно громадянину України, на ім`я якого і видавався відповідний Державний акт.

Використання відповідачкою даної земельної ділянки підтверджується і листом Варіївської сільської ради Берегівського району від 26.04.2019 року № 38.

Отже, земельна ділянка площею 2,0 га, що знаходиться на території Варіївської сільської ради Берегівського району за межами населеного пункту, незаконно використовується ОСОБА_1 , не підлягає успадкуванню спадкоємцями ОСОБА_2 та повинна бути повернута власнику державі.

Представник позивача ГУ Держгеокадастру у Закарпатській областіза довіреністю Пилип Д.Я. в підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 94-95).

Відповідачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання також не з`явилась, нею була подана заява, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала (а.с. 96).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК Україниправо власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 25.04.2019 року № 2 земельної ділянки (за межами населеного пункту с. Вари, ур. «Попчере», контур 581), проведеного землевпорядником Варіївської сільської ради ОСОБА_5 . встановлено, що вищевказану земельну ділянку площею 2,0000 ганадано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 19).

Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ- НОМЕР_1 № 008323 на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Берегівської районної ради Закарпатської області від 28.12.2001 року надано ОСОБА_2 у постійне користування земельну ділянку, розташовану на території Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області площею 2,0000 га для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 22-23).

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК Україниправо власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 131 ЗК Українигромадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно інформації, зазначеної у зверненні Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області від 03.05.2019 року № 01/105-23-25, гр.ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина на земельну ділянку площею 2,0 га ніким не оформлена (а.с. 20-21).

Відповідно до статті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Також варто зазначити, що згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Таким чином, після 22.11.2018 року спірна земельна ділянка не могла використовуватись та утримуватись ОСОБА_1 , адже підстави для цього відпали внаслідок смерті особи, якій було надано у користування цю землю.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст. 1212 ЦК України).

Окрім того, частиною 2 даної статті визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки визнання позову відповідачкою ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України прийняв визнання позову ОСОБА_1 ..

Отже, суд приходить до висновку, що позов ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про повернення земельної ділянки до земель державної власності є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 256, 257, 316-319, 321, 407, 1212, 1216, 1225, 3211 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 92, 102-1, 116, 118, 122, 131, 152, 187 ЗК України, 12, 13, 81, ч. 3 і 4 ст. 200, 206, 265, 267, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

р і ш и в :

Позов Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яке розташоване за адресою м. Ужгород, пл. Народна, 4, Закарпатської області, , до ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , про повернення земельної ділянки - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 2, 0000 га, яка знаходиться в адміністративних межах Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області до земель державної власності в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять однієї) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.