Провадження №: 2-з/752/69/19
У Х В А Л А

12.02.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2) про стягнення заборгованості за договором позики.

11.02.2019 заявник звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- накласти арешт на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку 30 (тридцять), на якій знаходиться вказаний будинок, площею 0,2041 га, кадастровий номер - :02:014:0137;

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування своєї заяви заявник вказує, що 14.09.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передала у власність відповідачів грошові кошти у розмірі 8937000, 00 грн. (вісім мільйонів дев`ятсот тридцять сім тисяч, 00 копійок), що станом на день укладення договору є еквівалентом 331000 доларів США (триста тридцять одна тисяча доларів США). На підтвердження укладання даного договору, відповідачами було надано позивачу власноруч написану боргову розписку, у якій відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у сумі зазначеній у договорі та розписці до 14.12.2017 та згоду відповідача-2, як дружини на отримання вищевказаних коштів для сімейних цілей.

На день подачі позову відповідачі грошові кошти не повернули, умов договору не виконали, у зв`язку з чим існує ймовірність втрати позивачем її грошових коштів.

Предметом спору за даним позовом є стягнення заборгованості за договором позики у сумі 8937000,00 (вісім мільйонів дев`ятсот тридцять сім тисяч, 00 копійок).

Позивач вважає, що відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім власності на будинок та земельну ділянку, сукупно у відповідачів відсутнє інше майно, а отже, існує реальна загроза не виконання рішення суду за результати розгляду поданої позивачем позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно, або грошові кошти, що належать відповідачеві.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики у сумі 8937000,00 (вісім мільйонів дев`ятсот тридцять сім тисяч, 00 копійок).

Позивачем надано копії правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку та будинок.

Разом з цим, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 64 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.73 СК України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Отже, позиція заявника щодо накладення арешту на майно другого з подружжя, як заходу забезпечення виконання майбутнього рішення суду є обґрунтованою та приймається до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суть позовних вимог, їх розмір та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі, суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, суд вважає співмірними заходами забезпечення з огляду на розмір пред`явлених вимог, у зв`язку із цим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149, 150 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт на:

- земельну ділянку площею 0,2041 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер - :02:014:0137.

-садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

- все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ідн. НОМЕР_1 ).

Стягувачем є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ; ідн. НОМЕР_2 ), а боржником є ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ідн. НОМЕР_1 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур