КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/82410717/2019 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Київобленерго» про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ПрАТ «Київобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2018 року позивачкаОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 22 червня 2001 року за відсутності власника домоволодіння (будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , між позивачем та відповідачем за пропозицією співробітника відповідача було укладено договір про надання послуг з електропостачання.

13 грудня 2002 року позивач за договором дарування отримала від своєї колишньої свекрухи ОСОБА_3 12/25 частини будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Решта 13/25 частини будинку залишились у власності свекрухи, яка померла в 2002 році.

Після смерті ОСОБА_3 частину будинку фактично успадкував її син - колишній чоловік позивача - ОСОБА_4 , який проживав там зі своєю новою дружиною ОСОБА_2 . та їхньою донькою.

Колишній чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що з 2003 року не проживає в цьому будинку та не користується електроенергією, оскільки разом із дітьми перейшла жити в літню кухню.

Фактичними користувачами весь це час були колишній чоловік позивача ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_2 , які і сплачували кошти за послуги з електропостачання, відповідно до чого позивач була впевнена, що вони мають належно оформлені правовідносини з цього питання.

08 вересня 2016 року будинок був відключений від мережі електропостачання через наявність боргу в сумі 5 812,47 грн., про що позивача повідомили, та відповідно з цього моменту позивачу стало відомо про дію договору підписаного позивачем.

Пізніше було встановлено, що дружина ОСОБА_4 ОСОБА_2 незаконно підключилися до електромережі та знову почала користуватися послугами електропостачання.

Приблизно в червні 2017 року позивач особисто повідомила про незаконне підключення начальника Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго», оскільки рахунки по оплаті зі збільшеним боргом продовжували приходити на ім`я позивача.

Служба відрізала кабель повністю. Однак, через незаконне підключення розмір заборгованості за послуги електропостачання виріс до12 602,72 грн., які ОСОБА_2 не хоче сплачувати, а намагається перекласти рахунки за спожиту електроенергію на позивача.

27 грудня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про анулювання дії договору.

З відповіді відповідача від 23.02.2018 року слідує, що анулювання договору можливелише після сплати позивачем боргу в сумі 12 602,72 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати договір, укладений між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» від 22.06.2001 року недійсним.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, 13.12.2018 року ПрАТ «Київобленерго» подано зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

У зустрічному позові відповідач зазначає, що обставини щодо укладення договору вказаного між ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 , а також щодо споживання електричної енергії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаною адресою, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2017 року у цивільній справі №369/12445/17 за позовом ОСОБА_4 до Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» про зобов`язання видати технічні умови для приєднання будинку до електромережі та укладення тимчасового договору на користування електричною енергією до набуття повного права на спадщину.

Зазначеним рішенням встановлено, що 22 червня 2001 року між ОСОБА_1 та Києво-Святошинським РЕМ ВАТ «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією № 122145 за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що після того, як власниця будинку померла, у 2005 році стало відомо, що у 2003 році вона подарувала належні їй 12/25 частин будинку АДРЕСА_1 своїй невістці ОСОБА_1 , але вона в ньому не проживала і не проживає до цього часу.

У 2003 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб, але вона, як співвласниця будинку, за вказаною адресою з 2005 року продовжувала користуватися електроенергією.

Як вказав позивач у своїй позовній заяві, у 2006 році він уклав шлюб з ОСОБА_2.

В 2007 році в них народилась дочка ОСОБА_7 . Вони всі разом почали проживати в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно п.1 Договору позивач зобов`язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами Договору, а відповідач своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

ПрАТ «Київобленерго» зазначає, що через незаконне підключення відповідачами до електромережі розмір заборгованості за використану електричну енергію становить 12602,72 грн., які просили стягнути за рішенням суду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Київобленерго» про визнання договору недійсним відмовлено. Зустрічний позов ПрАТ «Київобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію - задоволеночастково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» заборгованість за використану електричну енергію в розмірі 12 602 грн. 72 коп., а також судовий збір у розмірі 1 762 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлений нею позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні її вимог про визнання недійсним договору, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відповідність Договору про користування електричною енергією від 22.06.2001 року вимогам закону, а також Правилам користування електричною енергією для населення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року. Вважає, що за відсутності довіреності від імені власника будинку вона не мала права на підписання Договору.

Крім того, вважає неправильними висновки суду першої інстанції щодо не доведення факту користування відповідачем ОСОБА_2 електроенергією за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим суд безпідставно стягнув заборгованість за спожиту електроенергію лише з відповідача ОСОБА_1 . При цьому, зазначає, що зі свого боку надала суду достатньо доказів, які підтверджують факт проживання її в літній кухні, а не в будинку, у зв`язку з чим 17.02.2014 року з нею укладено окремий Договір на користування електричною енергією на об`єкт споживання - літню кухню.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 . проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 червня 2001 року між ОСОБА_1 та Києво-Святошинським РЕМ ВАТ «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією № 122145 за адресою проживання: АДРЕСА_1 .(а.с. 127)

13 грудня 2002 рокупозивач ОСОБА_1 за договором дарування отримала від своєї колишньої свекрухи ОСОБА_3 12/25 частини будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

13/25 частини будинку залишились у власності свекрухи, яка померла в 2002.

27 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Київобленерго» із заявою про анулювання дії договору.

З відповіді ПрАт «Київобленерго» від 23.02.2018 року слідує, що анулювання договору можливе лише після сплати позивачемборгу в сумі 12 602,72 грн.

Відповідно до вимогст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати , чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (ст. 264 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про користування електричною енергією від 22.07.2001 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для його задоволення.

При цьому, судом правильно визначено, що на момент укладення спірного договору діяли Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357.

Згідно даних Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією(додаток 1) і укладається на три роки.

Побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником;

Згідно статті 48 ЦК УРСР (1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Позиція позивача щодо відсутності у неї довіреності на укладення оспорюваного Договору від власника, не може бути прийнята до уваги судом, оскільки за Правилами споживання електричної енергії сторонами договору є споживач і електропостачальник. Позивач не заперечувала тієї обставини, що на момент укладення Договору вона проживала в будинку АДРЕСА_1 як член сім'ї власника та являлась споживачем електроенергії.

Таким чином, на момент укладення спірного Договору останній відповідав вимогам ЦК УРСР та не суперечивПравилам користування електричною енергією для населення.

Щодо часткового задоволення вимог ПрАТ «Київобленерго» за зустрічним позовом, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно п.1 Договору про користування електричною енергією від 22.07.2001 року позивач зобов`язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами Договору, а відповідач своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", електропостачальник має право, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пп.1 ч. 3 ст. 58 цього Закону споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, ПрАТ «Київобленерго» в якості доказу на підтвердження розміру такої заборгованості надав Особову картку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 49-50)

Згідно даних Особової картки, загальний розмір заборгованості за спожиту електроенергію станом на листопада 2018 року становить 12 602,72 гривень. При цьому, вбачається, що за період з січня 2015 року по серпень 2016 року споживачем використовувалась електрична енергія і періодично вносились платежі на оплату користування, в зв`язку з чим станом на серпень 2016 року заборгованість становила 5985, 31 гривень. В подальшому, відповідно до даних Особової картки постачальником нараховано заборгованість в сумі 6617, 41 гривень за 4589 кВт.г за червень 2017 року.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось представником ПрАТ «Київобленерго», що 08 вересня 2016 року будинок АДРЕСА_1 було відключено від мережі електропостачання через наявність боргу в сумі 5812, 47 гривень.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зазначає, що заборгованість нею сплачена не була і вона не зверталась до відповідача з вимогою про підключення її до електромережі.

Крім того, представником ПрАТ «Київобленерго» не було надано суду належних доказів, підтверджуючих факт офіційного підключення будинку АДРЕСА_1 було до мережі електропостачання.

Згідно п.9 Правил споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами.

Згідно п.35 Правил енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі:порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил.

Згідно п.48 Правил побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електроенергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем. У разі відмови побутового споживача від підпису у акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником, рішення якої оформляється протоколом. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі в тому числі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р.№ 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду ставить під сумнів наявність передбачених законом підстав для нарахування заборгованості в розмірі 6617, 41 гривень за 4589 кВт.г за червень 2017 року. За відсутності даних про офіційне підключення будинку до електромережі, споживання електричної енергії за вказаною адресою відбувалось самовільно, у зв`язку з чим постачальником повинно бути вирішене питання щодо стягнення з порушника вартості не облікованої електричної енергії, розрахунок якої проводиться у відповідності до спеціальної Методики.

З огляду на вказане, висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості розміру заборгованості по сплаті за використану електроенергію, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 , є невірними, оскільки зроблені без належної перевірки обставин, що мають значення по справі та за неправильного застосування норм матеріального права.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку неповнимз`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині задоволення вимог ПрАТ «Київобленерго» за зустрічним позовом підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київобленерго» заборгованості за спожиті послуги з електропостачання за період з січня 2015 року по серпень 2016 року на суму 5 985 гривень 31 коп.

В той же час, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині покладення солідарної відповідальності по сплаті заборгованості за спожиту електроенергію на обох відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки зазначене не передбачене умовами Договорупро користування електричною енергією від 22.07.2001 року. Тому в цій частині вимоги ПрАТ «Київобленерго» задоволенню не підлягають.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України судові витрати по даній справі підлягають новому розподілу.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 12 602,72 грн. ПрАТ «Київобленерго» сплатив судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

При поданні апеляційної скарги, ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 150% від сплаченого судового збору при поданні позову до суду, а саме - 2643,00 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ПрАТ «Київобленерго», стягнувши з відповідача на користь позивача 5985, 31 грн.

Таким чином,здійснюючи розрахунок судових витрат, що підлягають розподілу, апеляційний суд виходить з наступної пропорції. 12 602,72 грн.-100%, задоволена частина 5985, 31 грн./12602,72*100=47%.

1762/100*47=828,14 грн. - підлягали б до стягнення з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, таким чином розмір судового збору слід розраховувати наступним чином: 2643 грн./100*53%=1400,79 грн.

Сальдо 1400,79 - 828,14 грн. = 572,65 грн., які підлягають до стягнення з ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволеної частини заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-383ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року в частині вирішення зустрічного позову - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ПрАТ «Київобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ „Київобленерго" заборгованість за використану електричну енергію в сумі 5 985 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 31 коп. В задоволенні вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ПрАТ „Київобленерго" на користь ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат 572 (п`ятсот сімдесят дві) гривні 65 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.