Справа № 445/2103/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/2508/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представниці позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника відповідача Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області Заяця П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області в складі судді Сивака В.М. від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області третя особа відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області про визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, про визнання недійсним рішення №314 від 19 серпня 2015 року LIII сесії VI скликання Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року»; про визнання за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на праві власності згідно рішення виконавчого комітету Сновицької сільської ради народних депутатів №25 від 30 грудня 1993 року та запису в земельно-кадастровій і по господарській книгах Сновицької сільської ради відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року, в якому ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року виправлено описку, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено.Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, про визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволено.Визнано недійсним рішення №314 від 19 серпня 2015 року L111 сесії У1 скликання Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року».Визнано в порядку спадкування за законом право власності ОСОБА_3 на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належне їй на праві власності згідно рішення виконавчого комітету Сновицької сільської ради народних депутатів №25 від 30 грудня 1993 року та запису в земельно-кадастровій і погосподарській книгах Сновицької сільської ради, а саме, на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 Стягнуто з Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області в користь ОСОБА_3 1123 грн. (одна тисяча сто двадцять три грн.)50 коп. судового збору за подачу позову до суду та 1235 грн. ( одна тисяча двісті тридцять п`ять грн.) 85 коп. за подачу апеляційної скарги.

Дане рішення Золочівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року оскаржив ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі просить рішення Золочівського районного суду Львівської області від 2 березня 2017 року скасувати, рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2017 року вирішено питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, а саме порушено право доступу (користування) до його земельної ділянки та обслуговування житлового будинку, право на земельні відносини добросусідства, право на участь у встановленні меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх межовими знаками. Зазначає, що у відповідності до п.2 рішення №314 від 19 серпня 2015 року LІІІ сесії VI скликання Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року» затверджено межові знаки заїзду до присадибної ділянки ОСОБА_1 згідно акту складеного комісією 06.05.2014 року. Зазначає, що вказане рішення Сновицької сільської ради прямо стосується його прав на проїзд до своєї земельної ділянки і він повинен був бути обов`язково залученим до участі у справі у якості відповідача, або третьої особи. Зазначає, що земельна ділянка, якою користується апелянт та земельна ділянка ОСОБА_3 є суміжними. Вказує, що у випадку визнання за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку під проїздом до його земельної ділянки, він буде позбавлений будь-якої можливості проїзду до своєї земельної ділянки та обслуговування житлового будинку. Вказує на те, що рішенням виконавчого комітету Сновицької сільської ради від 30.12.1993 року №25 передано безоплатно у власність земельну ділянку 0,65 га ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,15 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,45 га, однак у вказаному рішенні жодним словом не згадується про розміри, межі, місце розташування, конфігурацію такої земельної ділянки. Зазначає, що із змісту рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.07.2017 року вбачається, що в матеріалах справи наявний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га, який виготовлений землевпорядною фірмою ПП «Профікон», однак такий є непогоджений у встановленому порядку із органом виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та така земельна документація не затверджувалася Сновицькою сільською радою. Зазначає, що йому як суміжному користувачу із ОСОБА_3 нічого не відомо про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га ОСОБА_3 , оскільки жодних повідомлень про показ та встановлення в натурі меж Земельної ділянки ОСОБА_3 не отримував, при встановленні таких меж присутнім не був, меж не погоджував і жодних актів не підписував. Також, звертає увагу на те, що із оскаржуваного рішення вбачається, що позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, відсутнє також у оскаржуваному рішенні і посилання на постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану ділянку.

В судове засідання позивачка та представник третьої особи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що вказані учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси позивачки у судовому засіданні захищала представниця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, його представника, а також представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, пояснення представниці позивачки в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших усних та письмових пояснень та заяв учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст.15 ЦК України, п.34 ст.26, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відмовляючи в задоволенні позову, - виходив з того, що 30 грудня 1993 року рішенням №25 Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області вирішено передати безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,60 га ОСОБА_6 , а саме: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,15 га; для ведення особистого підсобного господарства площею 0,45 га. Відповідний запис під №288 зроблено у в земельно-кадастровій книзі Сновицької сільської ради. 20 серпня 2014 року Рішенням №249 Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області вирішено надати дозвіл гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі у власність площею 0,70 га., яка розташована в селі Сновичі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, з них: 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . Як вбачається із Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 , виник спір щодо погодження меж спірної земельної ділянки. Право власності позивачки на зазначену земельну ділянку ніким не оспорюється, більше того рішенням сільської ради їй дозволено виготовити технічну документацію. Тому, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 06 травня 2014 року комісією в складі сільського голови, землевпорядника, членів земельної комісії з питань сільського господарства і земельних відносин складено Акт, яким встановлено, що ОСОБА_3 зробила самозахват земель загального користування сільської ради, поставивши огорожу на проїзній частині. 19 серпня 2015 року рішенням Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області №314 вирішено Акт складений комісією 06.05.2014 року щодо встановлення межових знаків заїзду до присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 взяти до уваги. Затвердити межові знаки до присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 згідно Акту, складеного комісією 06.05.2014 року. Гр. ОСОБА_3 знести незаконно збудовану огорожу. 03 липня 2015 року постановою Золочівського районного суду Львівської області у справі №445/1782/14-а визнано протиправними дії Сновицької сільської ради Золочівського району по обміру на місцевості земельної ділянки, яка проходить повз господарство ОСОБА_3 і встановленню факту самозахоплення ОСОБА_3 земель загального користування, які оформлені Актом комісії Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області від 06.05.2014 року. Відповідне рішення суд обґрунтовує тим, що рішення про визначення меж та зобов`язання щодо знесення огорожі повинні прийматися сесією сільської ради на пленарних засіданнях. Таким чином,постановою Золочівського районного суду від 03 липня 2015 року, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, не встановлено факт здійснення неправильних замірів на місцевості, не спростовано рішення висновок щодо самозахвату ОСОБА_3 частини земель загального користування, а констатовано неправильність процесуальної форми документу, яким прийнято відповідне рішення. Сновицька сільська рада Золочівського району, дотримуючись процедури, передбаченої законом «Про місцеве самоврядування» прийняла належний документ, а саме рішення. Поза тим, Акт комісії має винятково рекомендаційний характер, він не є підставою для прийняття рішення, а тим більше не визначає змісту останнього.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, не відповідають.

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовною заявою до Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області, за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області про визнання недійсним рішення №314 від 19 серпня 2015 року LIII сесії VI скликання Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року» та про визнання за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на праві власності згідно рішення виконавчого комітету Сновицької сільської ради народних депутатів №25 від 30 грудня 1993 року та запису в земельно-кадастровій і по господарській книгах Сновицької сільської ради.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею всіх прав та обов`язків, які належали померлій ОСОБА_5 . Окрім, уже успадкованого майна, останній належала також земельна ділянка, площею 0,60 га. Під час реалізації права на оформлення правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку, Сновицька сільська рада не погодила технічої документації, що зумовлено прийняттям рішення «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року», яким зобов`язано ОСОБА_3 знести незаконно збудовану огорожу. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки Акт, на підставі якого винесено вказане рішення, у судовому порядку визнано недійсним. Тому вважає, що таке рішення має бути визнане недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Також, відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України (в редакції чинній на даний час), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України(в редакції чинній на даний час), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України (в редакції чинній на даний час), сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України (в редакції чинній на даний час), суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України (в редакції чинній на даний час), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Крім цього, без залучення до участі у справі належного відповідача суд не вправі встановлювати ті чи інші обставини, оскільки встановлення таких знову ж впливає на права та законні інтереси особи, що не залучена до участі у справі. Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано.

Із наведеного вище вбачається, що позивачкою подано позов про визнання недійсним рішення сільської ради та, як похідні вимоги, про: визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, однак відповідачем до участі у справі залучено лише Сновицьку сільську раду Золочівського району Львівської області. Інших же осіб прав та обов`язків яких даний спір стосується напряму до участі у справі не залучено.

Зокрема, судом не залучено до участі у розгляді справи як відповідача ОСОБА_1 , якому оспореним рішення №314 від 19 серпня 2015 року LIII сесії VI скликання Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області «Про затвердження акту комісії від 06.05.2014 року» затверджено межові знаки заїзду до присадибної ділянки згідно акту складеного комісією 06.05.2014 року, хоча рішення суду про задоволення позову та скасування рішення сільської ради та визнання права власності на земельну ділянку відповідно прямо впливає на його права та законні інтереси.

Так, відповідно до згаданого, оскаржуваного рішення сільської ради вирішено: 1. Акт складений комісією 06.05.2014 року щодо встановлення межових знаків заїзду до присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 взяти до уваги. 2. Затвердити межові знаки заїзду до присадибної ділянки гр. ОСОБА_1 згідно акту складеного комісією 06.05.2014 року (акт додається). 3. Гр. ОСОБА_3 знести незаконно збудовану огорожу. (Т.1 а.с. 23).

Однак, судом на обговорення вказане питання (про з`ясування кола осіб, яких стосується спір та залучення співвідповідачів) не ставилось та позивачу таке її право не роз`яснювалось, відповідно і позивач такого права не реалізовувала у спосіб залучення належного відповідача (співвідповідача) чи відмову у залученні таких із настанням відповідних наслідків, про що вона повинна була бути поінформована судом.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не взмозі давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів) на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення суд вирішувати питання про задоволення позову чи встановлення певних обставин не взмозі.

Крім цього, враховуючи все вище викладене і у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкуванняза позивачкою у даному спорі, без участі заінтересованих осіб, зокрема, апелянта.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення, зокрема, згаданої особи як учасника (співвідповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Вказане відповідає, також, і правовим позиціям викладеним у Постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), а також у постанові від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи.

Крім цього, відповідно до ст. 370 ЦПК України підлягає скасуванню і рішення апеляційного суду, у якому ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9.10.2017 року виправлено описку.

Що стосується строку на апеляційне оскарження, на пропуску якого і надалі наполягає позивачка, то слід вказати і про те, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, скористався своїм правом на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року, оскільки саме ним було вирішено спір на користь позивачки та відповідно було порушено його (апелянта) саме матеріальні права, однак ухвалою Верховного Суду від 22.10.2018 року йому відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою. Проте його апеляційна скарга подана ним у стислий семиденний строк з дня коли він ознайомився з ухвалою суду касаційної інстанції та дізнався про спосіб оскарження рішення суду першої інстанції, яким слід вважати було порушено виключно його процесуальні права на участь у розгляді справи.

Зважаючи на наведене, слід зазначити, що до постановлення апеляційним судом рішення у справі, у апелянта фактично з точки зору захисту його матеріальних прав не було підстав оскаржувати рішення першої інстанції, оскільки таке не впивало та таким не були порушені його матеріальні права у зв`язку з тим, що у задоволенні позову було відмовлено. Після постановлення ж рішення апеляційного суду, яке вплинуло на матеріальні права та інтереси апелянта, такий використав добросовісно процесуальні засоби щодо оскарження рішення, яким порушено його права та діяв в рамках закону та зважаючи на висновки викладені в судових рішеннях, зокрема, і Верховного Суду та пропуск ним строку на апеляційне оскарження не слід вважати безпідставним, а його дії свавільними.

Щодо доводів про те, що апелянту було відомо про даний спір та він не вживав заходів щодо вступу у дану справу, то слід вказати, що норми процесуального закону не зобов`язують особу відслідковувати справи, у яких вона не бере участі на предмет впливу таких на її законні права чи інтереси; контролювати дотримання судом вимог закону щодо залучення осіб, яких стосується спір, тощо. Крім цього, особа яка не бере участі у розгляді справи позбавлена можливості з`ясувати суть предмету та підстав позову, оскільки позбавлена можливості ознайомлюватися з матеріалами справи.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та саму скаргу задовольнити. Оскаржуване судове рішення слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення яким у задоволенні позову відмовити. Крім цього, слід скасувати і рішення апеляційного суду із ухвалою про виправлення описки як похідне.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, п.8, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 02 березня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Сновицької сільської ради Золочівського району Львівської області, третя особа відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області про визнання недійсним рішення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 2 березня 2017 року у якому ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 9.10.2017 року виправлено описку скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра