РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/2006/18

Провадження № 22-ц/4815/612/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кругліцької Валентини Михайлівни на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року в у складі судді Поровського В.А., ухвалене у смт. Володимирець Рівненської області о 16 год. 03 хв., відомості про дату виготовлення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З огляду на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично припинила своє існування, подружжя проживає окремо та не веде спільного господарства, не підтримує подружніх стосунків, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути аліменти на її користь на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частин заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Ромейківській сільській раді Володимирецького району Рівненської області 15.02.2002р., актовий запис №2 розірвано. Позивачці залишено прізвище « ОСОБА_3 ». Дітей залишено проживати з матір`ю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 -01.05.2005 р/ ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 Артема ІНФОРМАЦІЯ_2 р/н та ОСОБА_6 аліменти в розмірі Ѕ частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.12.2018 р. і до настання повноліття. Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржене, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів вмотивовано передбаченим законом обов`язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та обґрунтовано тим, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку та спроможний і зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Вважаючи рішення суду в частині задоволення позову про стягнення аліментів незаконним, необґрунтованим ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, представник ОСОБА_2 адвокат Кругліцька В.М. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що місцевим судом при визначенні розміру аліментів не було враховано, що ОСОБА_2 не працює та не отримує жодних доходів, у зв`язку з чим позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Звертає увагу на порушення місцевим судом норм процесуального права, які виявилися в тому, що розгляд справи не був відкладений, як про це просила адвокат позивача, призначена йому за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що у свою чергу унеможливило подання до суду ряду доказів, які підтверджують умови проживання та відчутність доходів відповідача. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.2002р. (а.с.7), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.2006р. (а.с.5), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06.05.2008р. (а.с. 6).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання, що визначений місцевим судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та порушує права відповідача як платник аліментів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 , з його слів, не працює.

Із довідки Володимирецької районної філії Рівненського обласного центру зайнятості № 318 від 17.01.2019р. вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку як такий, що шукає роботу (а.с. 49).

Копія довідки Головного управління ДФС у Рівненській області № 9613 від 18.01.2019р.вказує на те, що в період з І кварталу 2018 року по 3 квартал 2018 року у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня інформація про доходи ОСОБА_2 (а.с. 50).

Покликання апелянта на те, що у нього відсутній стабільний дохід, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв`язку з чим відсутність стабільного доходу має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють відповідача працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином.

Зважаючи на мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, а саме 1013, 00 грн., апеляційний суд приходить до переконання, що стягнення 1/2 частини доходу відповідача на трьох неповнолітніх дітей, з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей, забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їхніх дітей.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Погоджуючись із рішенням місцевого суду щодо обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, апеляційний суд вважає помилковим стягнення аліментів на користь власне самих дітей.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Наведена стаття наділяє правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживають неповнолітні діти, на утримання яких і стягуються кошти. Саме той з батьків, з ким проживають діти, і є одержувачем аліментів. Право самостійного звернення з позовом про стягнення аліментів на власне утримання, а відтак і правом стати їх одержувачем, дитина набуває лише по досягненню повноліття при умові продовження навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення аліментів безпосередньо на користь неповнолітніх дітей підлягає зміні із зазначенням одержувачем аліментів їхньої матері, позивачки у справі.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кругліцької Валентини Михайлівни задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року змінити, виклавши абз.4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 ) аліменти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.