Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 323/3296/18

провадження № 61-9081ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Щербань Л. С. та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Маловічко С. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська загальноосвітня школа 1-2 ступенів №3» Оріхівської міської ради, Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Оріхівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Оріхівська загальноосвітня школа 1-2 ступенів №3» Оріхівської міської ради ( далі - КЗ «Оріхівська загальноосвітня школа 1-2 ступенів №3» Оріхівської міської ради), Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Оріхівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона має загальний стаж роботи 52 роки, з 01 вересня 1984 року працює на посаді вчителя початкових класів у КЗ «Оріхівська загальноосвітня школа 1-2 ступенів № 3» Оріхівської міської ради (до перейменування - Оріхівська восьмирічна школа №3 Оріхівського району). Вона випустила 4-й клас 2017-2018 навчального року та здійснила набір дітей до першого класу. 31 серпня 2018 року представником виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 та виконуючою обов`язки директора школи ОСОБА_6 у присутності начальника Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Оріхівської міської ради ОСОБА_3 в усній формі їй повідомлено про звільнення з посади класовода 1-А класу через її вік та визначення іншого навантаження.

Наказом в. о. директора КЗ «Оріхівська ЗОШ І-ІІ ступенів №3» Оріхівської міської ради від 08 червня 2018 року № 82-0 «Про орієнтовне педагогічне навантаження працівників у 2018-2019 навчальному році» педагогічним працівникам визначено навантаження у кількості 21 години. Згідно наказу в. о. директора школи від 01 вересня 2018 року № 78-к «Про педагогічне навантаження педагогічних працівників школи» їй як вчителю визначено 8,5 годин індивідуального навчання, 3 години фізичної культури та 0,75 ставки вихователя групи продовженого дня. На підставі наказу в. о. директора школи від

01 вересня 2018 року № 99-0 «Про встановлення педагогічного навантаження вчителю початкових класів ОСОБА_1 » визначено 8,5 тижневих годин за індивідуальною формою навчання з ученицями 3-Б класу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 0,75 ставки вихователя групи продовженого дня, 3 години фізичної культури у 4-В класі. Крім того, повідомлено, що у випадку небажання виконувати роботу, зазначену в пункту 1 цього наказу, вона має право подати заяву з проханням звільнити від виконання роботи, яку не бажає виконувати. З цим наказом вона ознайомилася 04 вересня 2018 року, тобто після подання нею заяв від 01 та 03 вересня 2018 року керівництву школи з приводу ігнорування її прав та інтересів.

Посилаючись на порушення її трудових прав просила визнати незаконним та скасувати наказ в. о. директора комунального закладу «Оріхівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №3» Оріхівської міської ради від 01 вересня 2018 року №78-к «Про педагогічне навантаження педагогічних працівників школи» в частині визначення педагогічного навантаження-вчителю

ОСОБА_1 у вигляді 8,5 годин індивідуального навчання, 3 години фізичної культури та 0,75 ставки вихователя групи продовженого дня; наказ в. о. директора комунального закладу ««Оріхівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №3» Оріхівської міської ради від 01 вересня 2018 року № 99-0 «Про встановлення педагогічного навантаження вчителю початкових класів ОСОБА_1 .»; зобов`язати адміністрацію комунального закладу «Оріхівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №3» Оріхівської міської ради визначити їй педагогічне навантаження як вчителю початкових класів у вигляді викладення окремих предметів; зобов`язати Відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Оріхівської міської ради нарахувати та виплатити їй різницю у заробітній платі між отримуваною до 01 вересня 2018 року та теперішньою до моменту визначення педагогічного навантаження як вчителю початкових класів.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 січня

2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, з підстав недоведеності заявлених вимог.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій вона просила скасувати рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є визнання незаконним та скасування наказу, і зобов`язання вчинити дії.

Судами попередніх інстанцій вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Встановлені судами фактичні обставини справи та правовідносини; доводи касаційної скарги; ціна позову та застосування норм матеріального та процесуального права дають підстави для висновку, що зазначена скарга не представляє значної складності.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 січня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Оріхівська загальноосвітня школа 1-2 ступенів №3» Оріхівської міської ради, Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Оріхівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик