ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м.Суми

Справа №585/689/19

Номер провадження 22-ц/816/3444/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державна установа «Роменська виправна колонія (№56)»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року в складі судді Машини І.М., постановлене у м. Ромни Сумської області, повне рішення виготовлене 05 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав позов до Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» (далі - ДУ «Роменська ВК (№56)») про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Роменська ВК (№56)». 21 липня 2016 року відповідач вручив йому лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року №585/2487/16/14532/16, щодо направлення на його адресу копії ухвали від 12 липня 2016 року про повернення позовної заяви. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, 21 липня 2016 року за № 3929 у відкритому вигляді, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі.

Такими діями відповідач порушив права позивача на таємницю кореспонденції, чим завдав йому моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з ДУ «Роменська ВК (№56)» на його користь 1000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ДУ «Роменська ВК (№56)» на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої йому в наслідок порушення права на таємницю кореспонденції.

Стягнуто з ДУ «Роменська ВК (№56)» на користь держави 768 грн судового збору.

У травні 2019 року ДУ «Роменська ВК (№56)» звернулась з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що поштове відправлення з Роменського міського суду Сумської області було адресовано ДУ «Роменська ВК (№56)» не містило помітки «особисто ОСОБА_1 », а тому було відкрите працівником канцелярії та зареєстроване у журналі вхідної кореспонденції, крім того, позивач не довів належними допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ДУ «Роменська ВК (№56)» Трухан Л.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що в наслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 завдана моральна шкода, розмір відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача становить 1000 грн.

Проте колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції в повній мірі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 засуджений 24 березня 2004 року Апеляційним судом Черкаської області до довічного позбавлення волі відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК № 56» з 04 травня 2005 року. З дня прибуття до установи і по теперішній час, не працевлаштований на виробництві через відсутність робочих місць, заробітної плати чи будь яких інших доходів ОСОБА_1 не отримував (а.с. 6).

21 липня 2016 року відповідач вручив ОСОБА_1 у відкритому вигляді лист Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року № 585/2487/16/14532/16 та додаток - копію ухвали від 12 липня 2016 року про повернення позовної заяви. Даний лист суду відповідач зареєстрував в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, 21 липня 2016 року за № 3929, про що свідчить штемпель колонії з відповідним реєстраційним індексом на супровідному листі (а. с. 4, 18-18а).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинності чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо.

Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду.

Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Аналогічна норма зазначена в абзаці 7 пункту 1 Розділу XII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 29 грудня 2004 року № 2186/5.

Крім того, абз. 2 п. 4 Розділу 1 Інструкції з організації та перегляду кореспонденції (листування), осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2013 року № 1304/5, (далі - Інструкція № 1304/5) передбачено, що кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається адресату протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Згідно з п. 5 Розділу II Інструкції №1304/5 кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці 2 пункту 4 цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті). Зазначена вхідна кореспонденція у закритому вигляді реєструється в Журналі з приміткою Закритий конверт.

Встановленими судом обставинами та матеріалами справи підтверджується факт порушення ДУ «Роменська ВК (№ 56)» права ОСОБА_1 на таємницю листування, а також порушення вимог Інструкції з організації та перегляду кореспонденції (листування), осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2013 року № 1304/5.

Зокрема встановлено, що до ДУ «Роменська ВК (№ 56)» 21 липня 2016 року надійшло поштове відправлення від Роменського міськрайонного суду Сумської області адресоване засудженому ОСОБА_1 ..

В порушення вимог Інструкції №1304/5 конверт був відкритий співробітником відповідача, кореспонденція зареєстрована у відповідній книзі з проставленням вхідного номера на супровідному листі суду (а.с. 4, 18а).

Відповідач не спростував зазначених обставин, як у місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути, зокрема, і відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ( ч.1 ст. 23 ЦК України).

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода полягає відшкодуванню.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

У п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в

якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вбачається, що ОСОБА_1 не надано до суду доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань діями ДУ «Роменська ВК (№ 56)», пов`язаними з відкриттям кореспонденції у розмірі 1000 грн. Позивач не звертався до адміністрації виправної установи зі скаргами на погіршення самопочуття після вказаної події, жодних документів на підтвердження змін у фізичному або психологічному стані здоров`я не надав, докази порушення нормального укладу його життя або інших негативних для позивача наслідків в матеріалах справи також відсутні.

Апеляційний суд визнає, що доводи апеляційної скарги про недостатню обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, заданої порушенням права ОСОБА_1 , заслуговують на увагу, а тому з огляду на встановлений факт порушення особистого немайнового права позивача за відсутності достатніх доказів на підтвердження його моральних страждань в межах заявлених вимог визначає розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з ДУ «Роменська ВК (№ 56)» у сумі 100 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильність застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, а тому змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд ухваливши нове рішення по суті спору змінює розподіл судових витрат. Судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 76 грн 84 коп., визначеному пропорційно до задоволених вимог, підлягає стягненню на користь держави з ДУ «Роменська ВК (№56)», судовий збір, сплачений за перегляд справи апеляційним судом у розмірі 1037 грн 34 коп., визначеному пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ДУ «Роменська ВК (№56)».

Враховуючи те, що справа є малозначною у розумінні п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2019 року в даній справі змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат.

Стягнути з Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої йому в наслідок порушення права на таємницю кореспонденції, у розмірі 100 грн

Стягнути з Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» на користь держави 76 грн 84 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у розмірі 1037 грн 34 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук