Ухвала

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 766/16750/16-ц

провадження № 61-16352ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орловцевої Марини Олександрівни на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду засобами поштового зв`язку була подана касаційна скарга представником ОСОБА_1 - адвокатом Орловцевою М. О. на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 лютого 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у вище вказаній справі, яку ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року залишено без руху з наданням строків для усунення недоліків, а саме: навести інші поважні причини пропуску строку та надати належні докази на їх підтвердження, а також заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 102,40 грн та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

У вересні 2019 року на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема квитанція про сплату судового забору за подання касаційної скарги та заява, в якій представник ОСОБА_1 - адвокат Орловцева М. О. просить поновити строк на касаційне оскарження з підстав викладених у касаційній скарзі та з урахуванням того, що між ОСОБА_1 та Орловцевою М. О. 27 жовтня 2016 року було укладено договір про надання правової допомоги на ведення даної цивільної справи, та ОСОБА_1 розраховувала на отримання якісної правової допомоги з боку адвоката. Однак, у зв`язку з перебуванням Орловцевої М. О. на лікарняному вчасно звернутися до Верховного Суду не представилось можливим. До інших представників ОСОБА_1 не зверталась.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року було визначено, що наведені доводи про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, у зв`язку з чим заявнику роз`яснено право навести інші поважні причини пропуску цього строку, та надати належні докази, які підтверджують зазначені ним причини пропуску строку на касаційне оскарження.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, наведені в касаційній скарзі та заяві заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження Верховний Суд визнає неповажними.

Всупереч пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції (копію конверту з штрихкодовим ідентифікатором для відстеження дати отримання копії постанови Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року; копію супровідного листа Херсонського апеляційного суду про направлення оскаржуваної постанови; копію розписки про вручення оскаржуваних судових рішень) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Орловцевою М. О. було надано докази на підтвердження пропуску строку на касаційне оскарження, з яких вбачається, що Орловцева М. О. перебувала на лікарняному з 14 січня 2019 року до 20 травня 2019 року та в період з 04 червня 2019 року по 08 червня 2019 року.

З огляду на вищенаведене Верховним Судом встановлено, що з моменту закінчення лікарняного Орловцевої М. О. (08 червня 2019 року) до подання касаційної скарги пройшло понад два місяці.

Таким чином, заявнику слід звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 12 вересня 2019 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Орловцевої Марини Олександрівни неповажними.

Продовжити представнику ОСОБА_1 - адвокату Орловцевій Марині Олександрівні строк для усунення недоліків касаційної скарги до 20 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко