Справа № 202/1995/19
Провадження № 2/202/1393/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 , 1977 року народження, є його сином, відносно якого він належним чином виконував свої батьківські обов`язки, з січня 1981 року по вересень 1995 року сплачував аліменти на його утримання. На даний час йому майже сімдесят років, він є немічним, хворіє на ішемічну хворобу серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет, погано чує та бачить, тому має потребу в сторонньому догляді. Він є непрацездатним, єдиним джерелом його існування є пенсія за віком, розмір якої з грудня 2018 року складає 3336,93грн. Він не може забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, вимушений просити знайомих допомагати йому одягом, харчами, іншими речами, позичати гроші, щоб дожити до наступної пенсії. Щомісяця витрачає приблизно 1500 грн. на ліки. В період з 06.02.2019 року по 18.02.2019 року знаходився на лікуванні з порушенням мозкового кровообігу на фоні енцефалопатії, атеросклерозом сосудів головного мозку на фоні гіпертонічної хвороби, цукрового діабету, двосторонньою сенсоневральною туговухістю, глухотою справа. Йому рекомендовано продовження лікування та знаходження на обліку у невропатолога, терапевта, ендокринолога.

Крім того, вказує, що 22 червня 2018 року подарував відповідачу належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 28 кв.м. Однак після укладення договору син з часом перестав з ним спілкуватися, ніякої матеріальної підтримки не надає. Відповідач офіційного заробітку не має, але фактично займається ремонтом квартир і має дохід.

За цих підстав, посилаючись на положення статей 202, 205 Сімейного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та наполягали на його задоволенні, посилаючись на те, що дохід відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання батька, оскільки відповідач одержує неофіційний дохід, має автомобіль, його дочка має власну сім`ю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що постійної роботи він не має, займається ремонтом квартир, отримує середній заробіток 5000 грн. на місяць. На його утриманні знаходяться у зв`язку з навчанням дочка ОСОБА_4 , 1998 року народження, та син ОСОБА_5 , 2002 року народження. У зв`язку з даруванням йому частки квартири, де мешкає позивач, взяв на себе витрати по утриманню квартири. Доказів щодо придбання ліків позивачем не надано. Таким чином, вважав, що матеріальне становище позивача є кращим за його. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1949 року народження, є батьком відповідача ОСОБА_3 , 1977 року народження.

Позивач є непрацездатним, на час розгляду справи йому виповнилося 69 років.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щомісячний розмір пенсії позивача з грудня 2018 року складає 3336 грн. 93 коп.

Також у судом встановлено, що позивач на даний час у шлюбі не перебуває, інших дітей, окрім відповідача, не має.

З матеріалів справи вбачається, що позивач страждає на ішемічну хворобу серця, гіпертонію, цукровий діабет, захворювання зору та слуху, йому рекомендовано лікування.

За положеннями частини 1 та 3 статті 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Такий обов`язок дітей закріплений в статті 51 Конституції України.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Отже, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

При цьому статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, позивач хоча і є непрацездатним, однак розмір пенсії, яку він отримує в сумі 3336,93 грн., забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, що втратили працездатність, на рівні 1497 грн.

Належних доказів, що розмір пенсії, яку отримує позивач, не забезпечує його щоденних потреб, суду не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів понесення ним витрат, які викликані хворобою та лікуванням.

Отже, з урахуванням матеріального стану сторін, в тому числі наявності у відповідача двох дітей, які навчаються, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, а тому підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатного батька відсутні.

Факт дарування позивачем відповідачу належної йому частки квартири не створює обов`язку відповідача щодо надання позивачу утримання у вигляді аліментів.

При цьому позивач у разі понесення витрат на лікування не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача одноразово або протягом певного строку коштів на покриття цих витрат відповідно до ст. ст. 203, 206 СК України.

У зв`язку з відмовою в позові відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Строк складення повного судового рішення 7 червня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Марченко