Справа № 440/2256/18 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1646/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар- Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року, постановлене у складі головуючого судді Шендрікової Г.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що 20.05.2013 року уклала шлюб з ОСОБА_1 В шлюбі народився син ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 . Після переїзду з сином до м. Буськ, батько дитини перестав телефонувати, жодних контактів та зустрічей батька з дитиною не відбувалось, фінансових затрат по утриманні сина батько не ніс і не несе. Просила суд стягнути на сина аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, просила суд стягнути на аліменти на дружину, оскільки в даний час у зв`язку з народженням дитини не працює, так як здійснює догляд за сином, що суттєво впливає на її рівень доходу, а відтак і на забезпечення достатнього рівня життя сина. Просила про стягнення на її утримання аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1 прожиткового мінімуму.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , аліменти на сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але неменше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , аліменти на дружину в розмірі ј частини всіх видів заробітків (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду, а саме 23.10.2018 року до закінчення відпустки по догляду за дитиною.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року в частині стягнення аліментів на дружину оскаржив відповідач.

Вважає рішення суду першої інстанції в означеній частині помилковим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають викладеним у рішенні суду обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що на даний час він не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Таким чином, судом не було враховано його матеріального стану та інших обставин, які згідно вимог ст. 84 СК України мають враховуватись при призначенні аліментів і визначенні їх розміру.

Також вважає, що судом невірно визначено судовий збір, оскільки ОСОБА_2 звернулась з позовом 23.10.2018 року, тому виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на січень 2018 року, судовий збір повинен становити 704 грн. 80 коп.

Просить рішення Буського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі ј частини всіх видів заробітку скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подала.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, також і шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року в частині стягнення аліментів на дитину сторонами не оскаржується, а відтак, його законність та обґрунтованість у цій частині відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає частково.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дружину в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з положень ч. ч. 1, 4 ст. 75 СК України згідно якої дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Виходячи з прожиткового мінімуму на працездатну особу, встановленого станом на 2019 рік в розмірі 1921 грн. 00 коп. та отриманого доходу позивача по догляду за дитиною, який становить 860 грн. 00 коп., на утримання дружини суд визначив розмір аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітків (доходу) відповідача.

Такі висновки суду не в повнй мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , між сторонам у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 травня 2013 року зареєстрований шлюб, а/з № 3.

Від подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що, в свою чергу, підтверджено свідоцтвом про народження від 22.11.2017 року серія НОМЕР_2 . Сторони зазначені батьками дитини.

Подружжя не проживає разом тривалий час. Рішення про розірвання шлюбу судом не ухвалено. Витрат по утриманню сина відповідач не несе.

Згідно довідки Буської міської ради № 3269 від 08.10.2018 року позивач проживає разом з сином ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , і син перебуває на її утриманні.

Згідно наказу № 2301/18 про надання відпустки, позивач ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у період з 24.01.2018 року по 05.11.2020 року.

З довідки Буського районного управління соціального захисту населення вбачається, що позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. 00 коп. У період з липня 2018 року по грудень 2018 року отримала таку допомогу в сумі 5160 грн. 00 коп.

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України, право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання існує незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю не займається з 28.09.2018 року (а.с. 39). Відсутні в матеріалах справи і докази про наявність у нього будь-яких доходів. Дані про перетин відповідачем кордону України також не підтверджує його заробітку (доходу).

В той же час, колегія суддів приймає до уваги, що відповідач є молодою, працездатною особою, будь-яких доказів про те, що він не може працювати, чи немає можливості надавати допомогу дружині ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не відповідач не надав.

Тому висновок суду про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачці не суперечить встановленим у справі обставинам і є обґрунтованим.

Однак, з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин та вищевикладених норм законодавства, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильне визначення судом розміру аліментів заслуговують на увагу, адже стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, тобто у такому ж розмірі як на дитину, а усього 1/2 частина доходів відповідача, становитиме надмірний та несправедливий тягар для нього.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що у цій частині рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягуваних на дружину аліментів з ј до 1/8 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача.

Також судом першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 84 СК України стягнуто аліменти на дружину до закінчення відпустки по догляду за дитиною, в той час як законодавством такий період визначається «до досягнення дитиною трьох років». Тому і в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити.

Мотиви апеляційної скарги про те, що судом невірно визначено судовий збір, оскільки ОСОБА_2 звернулась з позовом 23.10.2018 року, тому виходячи з 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на січень 2018 року, судовий збір повинен становити 704 грн. 80 коп., правильності висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом рішення за ставками встановленого законом на 1 січня календарного року. Рішення ухвалено у 2019 році, а відтак і судовий збір розраховано і стягнуто вірно.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, частково не відповідають обставинам справи, а відтак і про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та наявність підстав для зміни рішення суду в частині визначення розміру на утримання ОСОБА_2 .

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 18 червня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367 - 369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року в частині стягнення аліментів на дружину змінити, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на дружину ОСОБА_2 з ј на 1/8 частину усіх видів його заробітків (доходу), та замість слів «до закінчення відпустки по догляду за дитиною» замінити словами «до досягнення дитиною трьох років».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.