КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 374/88/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8565/2019Головуючий у суді першої інстанції - Козіна С.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 26).

Свої вимоги мотивувало тим, що 30.09.2009 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - змінена назва на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії кредитної карти до 09/15 включно. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/ terms/peges/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/peges/70, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отриманім виписки про стан контррахунків та про здійснені операції по

картрахунках.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.03.2018 має заборгованість 14 711, 32 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2009 у розмірі 14 711,32 коп., яка складається з наступного: 1 177, 81 грн. - заборгованість за кредитом; 9 136,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 220,00 грн - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 676 грн 73 коп. - процентна складова, а також стягнути судові витрати в розмірі 1 762 грн.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21.02.2019 у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с. 103-107).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПРИВАТБАНК" посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що банком пропущено строк позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.05.2019 відкрито провадження у справі (а.с. 130-131).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2019 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження (а.с. 134).

Справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 30.09.2009 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 умов та правил надання банківських послуг, передбачено погашення заборгованості за кредитом, процентами за використання кредиту, за витрати платіжного ліміту, а також оплату комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань по договору, за вимогою банка виконати зобов`язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту, овердрафта).

Згідно п.п. 5.1.4 за використання кредиту, при наявності льотного періоду, отримувач сплачує відсотки по пільговій процентній ставці (0,01% річних) в межах встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції.

Відповідно до п.п. 5.4, 5.5, 5.5.2 строк погашення кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов`язкового платежу, виконується в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному розмірі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. Нарахування відсотків, за використання кредиту, проводиться із розрахунку 360 календарних днів. Відсотки нараховуються в останній день місяця за кожний календарний день фактичного використання кредиту, з дня списання коштів із карточного рахунку.

Відповідно до п.п. 5.5.1 за несвоєчасне виконання зобов`язань сплачуються відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розмір яких встановлюється тарифами.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань внаслідок укладеного кредитного договору, станом на 14.03.2018 утворилась заборгованість у розмірі 14 711,32 коп., яка складається з наступного: 1 177, 81 грн. - заборгованість за кредитом; 9 136,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 220,00 грн - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 676 грн 73 коп. - процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

21.09.2018 відповідач подала до суду заяву, в якій просила застосувати до позовних вимог позовну давність, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позову, що передбачений ч. 4 ст. 267 ЦПК України. На цій підставі просила відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку протягом строку кредитування.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, прострочення виконання зобов`язання є його порушенням і позивач набуває право на звернення до суду щодо кожного чергового платежу, сплату якого не здійснено позичальником у встановлені договором строки.

Відповідно до довідки, наданої банком, встановлено, що ОСОБА_1 на підставі укладеного кредитного договору № б/н від 30.09.2009, за яким було надано наступні кредитні картки НОМЕР_1 , - термін дії 08/10, № НОМЕР_2 , - термін дії 09/15 (а.с. 45).

Однак, матеріали справи не містять даних, за яким картковим рахунком було проведено розрахунок заборгованості відповідача.

З виписки з карткового рахунку, - основна карта НОМЕР_2 за період з 30.09.2009 по 14.03.2018 встановлено, що боржник ОСОБА_1 користувалась коштами кредитної картки, останній раз - 07.09.2012 (а.с. 46-48).

З виписки з карткового рахунку, - основна карта НОМЕР_4 за період з 30.09.2009 по 14.03.2018 встановлено, що боржник ОСОБА_1 вказаною карткою не користувалась (а.с. 48-48 зворот)

Матеріали справи доводять, що відповідач не заперечувала факту отримання у 2009 році у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" кредитної картки із кредитним лімітом 1 200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на один рік на суму залишку заборгованості за кредитом, також те, що останній платіж в сумі 400,00 грн. нею був здійснений 07.09.2012.

Позивач звернувся з позовом 30.03.2018, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови в позові.

У даному випадку договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено судом із виписки з карткових рахунків ОСОБА_1 здійснила останню операцію по картковому рахунку НОМЕР_2 (зараховано кошти на картку) 07.09.2012, а по картковому рахунку НОМЕР_4 операції клієнтом не здійснювались взагалі.

Отже, починаючи з вересня 2015 року строк позовної давності для звернення до суду АТ КБ "ПРИВАТБАНК" із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 сплив. Банк звернувся до суду із позовом 30.03.2018, - після спливу позовної давності.

Доводи представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про те, що строк дії кредитної карти до 09/15 включно, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано належних доказів, які відповідно до вимог пунктів 3.1.3, 5.2 Умов та правил надання банківських послуг підтверджували б факт випуску нової кредитної картки клієнта, якщо однією із вимог такого перевипуску є додержання клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором, факт звернення клієнта із заявою про отримання нової картки, та те, що позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав протягом трьох років з дня, коли виникло право пред`явити таку вимогу (з часу настання строку несплати чергового платежу).

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 23.11.2016 року по справі №6-2104цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячно, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.06.2018 по справі № 61-8708св18, від 01.08.2018 по справі № 727/3712/17.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 200/11343/14-ц від 17.04.2018 зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

Отже, враховуючи, що строк позовної давності за останнім платежем закінчився 07.09.2015, а позивач звернувся з позовом 30.03.2018, позивачем було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід наголосити, що в силу вимог п. 1 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - залишити без задовольння.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 19 червня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська