ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 2018/2-4677/11

провадження № 22-ц/818/3889/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

заявник приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович,

заінтересована особа (боржник) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, Брижаня Юрія Васильовича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року в складі судді Попраса В.О.,

у с т а н о в и в :

В червні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО»).

Подання мотивоване тим, що 02 липня 2018 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ») відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2018/2-4677/11, виданого 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу в розмірі 200 000 грн. Здійснюючі виконавчі дії, ним встановлено працевлаштування ОСОБА_1 , відсутність зареєстрованих за нею транспортних засобів та наявність відкритих на її ім`я рахунків у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АК «КБ «ПриватБанк»). 04 вересня 2018 року на підставі заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» та ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року по справі № 2018/2-4677/11, у виконавчому проваджені замінено стягувача з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО». В грудні 2018 року він отримав від Адміністрації Держприкордонслужби України Витяг з інформацією щодо перетинання боржником державного кордону України, згідно з яким після ухвалення рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 pоку, боржник неодноразово перетинала державний кордон, а саме: 26 лютого 2018 року Київ-Париж; 04 серпня 2017 року Київ Мальорка. З метою забезпечення виконання рішення суду в порядку статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» ним винесено постанову про арешт коштів боржника. Банк наклав арешт на рахунки ОСОБА_1 , однак вказані кошти не покривають розмір боргу за виконавчим листом. На інших рахунках боржника кошти відсутні. 03 травня 2019 року до нього надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та адвокатський запит від ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 . Однак, станом на час звернення до суду із поданням боржником не вчинено будь-яких дій, направлених на виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які виконавець повинен зазначити у поданні. Приватним виконавцем ОСОБА_3 Д.В. не надано доказів того, що боржник навмисно та свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, тому правові підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відсутні.

26 червня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуально права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нормами статті 441 ЦПК України, статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням є підставою для тимчасової заборони у праві виїзду за межі України на строк до повного виконання вказаного рішення. Порушуючи вимоги, передбачені частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, зокрема, не цікавиться його виконанням, не з`являється на виклики приватного виконавця та перешкоджає здійсненню виконавчих дій. Враховуючи здійснені ним виконавчі дії, станом на теперішній час, єдиним фактором, який забезпечить виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року по справі № 2018/2-4677/11, є тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

25 червня 2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ. Тому, саме боржник повинен проявити достатньо розумності для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.

13 серпня 2019 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН» (далі ТОВ «ІСІДА СОЛЮШН») у цивільній справі № 2018/2-4677/11 за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Пункт 19 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлює, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону № 3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 02 липня 2018 року за заявою ПАТ «ПУМБ» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2018/2-4677/11, виданого 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу в розмірі 200 000 грн.

Під час примусового виконання рішення суду приватним виконавцем встановлено працевлаштування боржника ОСОБА_1 , відсутність зареєстрованих за нею транспортних засобів та наявність відкритих на її ім`я рахунків у АТ «КБ «ПриватБанк».

З метою забезпечення виконання рішення суду в порядку статті 56 Закону № 1404-VIII постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 10 серпня 2018 року накладено арешт на грошові кошти на рахунок № НОМЕР_1 , філія - «Харківське головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», та на всі інші відкриті рахунки, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафі в розмірі 2 205 грн.

Банк наклав арешт на рахунки ОСОБА_1 , однак вказані кошти не покривають розмір боргу за виконавчим листом. На інших рахунках боржника кошти відсутні.

04 вересня 2018 року на підставі заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО» та ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2018 року по справі № 2018/2-4677/11 у виконавчому проваджені замінено стягувача з ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО».

Відповідно до листів Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 05 квітня та 14 грудня 2018 року після ухвалення рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 pоку боржник ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон, а саме: 04 серпня 2017 року Київ Мальорка; 26 лютого 2018 року Київ-Париж; 15 липня 2018 року Харків Стамбул.

Боржник ОСОБА_1 працює приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Для здійснення нотаріальної діяльності 02 січня 2018 року ОСОБА_1 уклала з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 Договір оренди нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 дії до 30 грудня 2020 року, із сплатою орендної плати у розмірі 415 100 грн. на рік.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 11 березня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «МЕГАБАНК».

Таким чином, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. надані докази на підтвердження проведення всіх можливих заходів з примусового виконання рішень суду, передбачених Законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В поданні приватний виконавець зазначає, що боржник не отримує поштову кореспонденцію.

03 травня 2019 року до приватного виконавця надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та адвокатський запит від ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 зазначає, що 10 травня 2019 року отримав від приватного виконавця інформацію про примусове виконання виконавчого листа № 2018/2-4677/11, виданого 28 серпня 2017 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суми боргу в розмірі 200 000 грн.

Однак, станом на час звернення у суд із поданням боржником не вчинено будь-яких дій, направлених на виконання рішення.

Отже, божнику відомо про судове рішення, яким на неї покладені відповідні зобов`язання, та його примусове виконання, що здійснюється приватним виконавцем.

Крім того, судова колегія враховує той факт, що боржник ОСОБА_1 має юридичну освіту, а отже повинна розуміти, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма фізичними особами та наслідки ухилення від їх виконання.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, що є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Пунктами 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

За подання апеляційної скарги приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. сплатив судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., а ТОВ «ІСІДА СОЛЮШН» - 1 921 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями від 18 липня 2019 року № 606 та № 114 від 24 червня 2019 року (а. с. 200, 214).

У зв`язку із задоволенням апеляційних скарг понесений судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. та ТОВ «ІСІДА СОЛЮШН» в указаних розмірах.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 382-384, 441 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, Брижаля Юрія Васильовича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАВО», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , податковий номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України) у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 pоку.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір: на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича - в розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.); на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН» - в розмірі 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова