ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2019 року

м. Харків

справа № 643/10700/17

провадження № 22-ц/818/2304/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року в складі судді Майстренка О.М.,

у с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») та просив стягнути на його користь матеріальні збитки у розмірі 32 грн. та 4 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 30 травня 2014 року між ним та ПАТ «Ощадбанк» укладено договір № 865168 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки» у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10020/0320. На підставі цього договору банком відкрито поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Пенсійний» (в тому числі з послугою « Арсенал ») та надано платіжну картку Mastercard Debit Standart. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року, задоволено його позов про захист прав споживачів та стягнуто з ПАТ «Ощадбанк» суму матеріальних збитків у розмірі 65 грн. Незважаючи на рішення суду про незаконне списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 за ненадану послугу SMS інформування і стягнення цих коштів у розмірі 65 грн. 00 коп. з ПАТ «Ощадбанк» за період з 01 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, відповідач борг не повернув та продовжив незаконно списувати грошові кошти із його рахунку. За період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року ПАТ «Ощадбанк» незаконно списав грошову суму у розмірі 32 грн. У зв`язку з неправомірними діями ПАТ «Ощадбанк», порушенням його прав, як споживача послуги банку, він зазнав моральних страждань, які оцінює в розмірі 4 000 грн.

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та просив:

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь інфляційні втрати за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 12 грн. 84 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 2 грн. 81 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 23,5 % річних, процентної ставки встановленої банком по короткостроковому кредиту за кожний день прострочення, з моменту незаконного списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 до дня повернення на зазначений рахунок у розмірі 8 072 грн. 28 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь інфляційні втрати за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 3 грн. 56 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 0 грн. 79 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 23,5 % річних, процентної ставки, встановленої банком по короткостроковому кредиту за кожний день прострочення, з моменту незаконного списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 до дня повернення на зазначений рахунок у розмірі 2 250 грн. 13 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь 4 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

- зобов`язати ПАТ «Ощадбанк» зарахувати на його поточний рахунок № НОМЕР_1 безпідставно списані грошові кошти за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 32 грн.

Остаточно уточнена позовна заява мотивована тим, що на підставі статтей 625 та 1073 ЦПК України за безпідставне списання коштів з його поточного рахунку та за прострочення виконання грошового зобов`язання з ПАТ «Ощадбанк» підлягають стягненню 3 % річних, інфляційні втрати та пеня. Зазначає, що відповідно до пункту 32.3.2. статті 32 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон № 2346-ІІІ) у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. На офіційному сайті ПАТ «Ощадбанк» пропонує для своїх клієнтів оперативне короткострокове фінансування - Овердрафт, тобто короткостроковий кредит до двох років, що надається платоспроможним клієнтам для оплати платіжних документів понад залишок коштів на їх поточних рахунках з терміном користування більше 30 днів і процентною ставкою від 23,5 %. Таким чином на його користь підлягає стягненню пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 23,5 % річних, тобто процентної ставки, встановленої банком по короткостроковому кредиту за кожний день прострочення.

ПАТ «Ощадбанк» позов не визнав. У поданому відзиві на позовну заяву Батюк Антон Геннадійович - представник ПАТ «Ощадбанк» просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що положення пункту 32.3.2. статті 32 Закону № 2346-ІІІ встановлюють відповідальність при здійсненні переказу коштів з рахунку платника без законних підстав, а отже не можуть застосовуватись до спірних правовідносин. У даному випадку має місце договірне списання коштів відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону № 2346-ІІІ. Дія частини другої статті 635 ЦК України не поширюється на правовідносини між позивачем та банком, які виникли на підставі договору від 30 травня 2014 року № 865168 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти», в якому банк надавав послуги, а позивач повинен був їх оплатити, отже спірні правовідносини не є грошовим зобов`язанням.

Щодо моральної шкоди, то позивачем не доведено підстав для відшкодування моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яким міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтвердждується.

Також, просив застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України стягнення неутойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, починається з дня, з якого вона нараховується. Оскільки позивач починає здійснювати нарахування пені з 25 вересня 2015 року та з 25 жовтня 2016 року, то вважав, що строк позовної давності закінчується 26 вересня 2016 року та 26 жовтня 2017 року відповідно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до пункту 1.7 Договору від 30 травня 2014 року № 865168 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки», який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Ощадбанк», клієнт доручає банку в порядку договірного списання списувати з Рахунку вартість послуг, що наведені в Тарифах, у випадку користування Держателями цими послуг (в тому числі у разі користування системами WEВ-банкінг Ощад 24/7» та/або МоЬіІе-банкінг «Ощад 24/7»). Таким чином, у даному випадку має місце договірне списання коштів відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону № 2346-ІІІ. Тому норми пункту 32.3.2. статті 32 Закону № 2346-ІІІ, на які посилається позивач, до спірним правовідносин не застосовуються. Овердрафт, на який посилається позивач, надається юридичним та фізичним особам - суб`єктам підприємницької діяльності з метою забезпечення безперервності їх діяльності, забезпеченням овердрафту є нерухоме та рухоме майно, а також товари в обороті. Тобто, продукт банку «Овердрафт» надається юридичним та фізичним особам - суб`єктам підприємницької діяльності. Оскільки ОСОБА_1 уклав договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 865168 від 30 травня 2014 року як громодянин, а не як фізична особа-підприємець, то данний продукт не поширюється на правові відносини, що виникли між позивачем та ПАТ «Ощадбанк». Оскільки правовідносини між сторонами не є грошовим зобов`язанням, підстави для застосування частини першої статті 625 ЦПК України відсутні. Враховуючи норми Закону України «Про захист прав споживачі», які розділяють поняття «продукція» й «послуга», законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров`я людей продукції, а тому вимога про стягнення моральної шкоди за безпідставно списані грошові кошти є безпідставною.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким:

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь інфляційні втрати за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 12 грн. 84 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 2 грн. 81 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 3,16 % на місяць, процентної ставки, встановленої банком по короткостроковому кредиту за кожний день прострочення, з моменту незаконного списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 до дня повернення на зазначений рахунок (05 вересня 2017 року) у розмірі 180 грн. 43 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 0 грн. 77 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 3,16 % на місяць, процентної ставки встановленої банком по короткостроковому кредиту за кожний день прострочення, з моменту незаконного списання грошових коштів з поточного рахунку № НОМЕР_1 до дня повернення на зазначений рахунок (06 листопада 2017 року) у розмірі 53 грн. 18 коп.;

- стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь інфляційні втрати за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання по поверненню незаконно списаних грошових коштів за період 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 3 грн. 56 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нормами статті 625 ЦПК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, які регулюють, зокрема, окремі види зобов`язань. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, яка висловлена у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року, встановлено безпідставність списання ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів з його поточного рахунку за період з 01 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 65 грн. Належними способами захисту прав клієнта в разі списання його коштів банком без законних підстав законодавець визначає зобов`язання банку вчинити певні дії, а саме: зарахувати безпідставно списану суму на рахунок клієнта, а також сплатити проценти. Таким чином, при вирішенні питання про відповідальність банку за незаконне списання грошових коштів, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин норми пункту 32.3.2. статті 32 Закону № 2346-ІІІ.

Для клієнтів - фізичних осіб, що мають рахунки та отримують пенсійні виплати через ПАТ «Ощадбак» зазначена установа здійснює кредитування з використанням банківських платіжних карток - «моя кредитка» з процентною ставкою від 3,16% на місяць. Зазначена інформація є публічною та розміщена на офіційному сайті банку. Отже до спірних правовідносин для сплати клієнту пені за прострочення виконання грошового зобов`язання по поверненню безпідставно списаних грошових коштів з поточного рахунку слід застосовувати саме ставку у розмірі 3,16 % на місяць за кожний день прострочення з моменту незаконного списання грошових коштів з поточного рахунку до дня їх повернення.

У поданому 17 травня 2019 року відзиві на апеляційну скаргу Батюк А.Г. - представник ПАТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотримання норм матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 30 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ощадбанк» укладено договір № 865168 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки» у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ 10020/0320. На підставі цього договору банком відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Пенсійний» (в тому числі по програмі «Арсенал») та надано платіжну картку Mastercard Debit Standart.

Відповідно до пункту 1.7 договору, клієнт доручає банку в порядку договірного списання списувати з рахунку (в тому числі, за рахунок незнижувального залишку) вартість послуг, що наведені в тарифах, у випадку користування держателями цими послугами (в тому числі, у разі користування системами WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або Mobile-банкінг «Ощад 24/7».

15 грудня 2014 року за реєстраційними даними терміналу К 2000002 центрального відділення «Ощадбанку» м. Харкова ОСОБА_1 зареєструвався у WEB-банкінгу «Ощад 24/7».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2017 року, з ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму матеріальних збитків у розмірі 65 грн.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що з 01 вересня 2015 року ПАТ «Ощадбанк» було внесено зміни до Тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Пенсійний» (в тому числі по програмі «Арсенал»), відповідно до пункту 4.14 яких надання виписок з рахунку у вигляді SMS-повідомлень за місяць в рамках пакету «Розширений» власникам карток Mastercard Debit Standart надається автоматично при підключенні до системи WEB-банкінг «Ощад 24/7», Mobile-банкінг «Ощад 24/7»), отримання SMS-повідомлень при кожному поповненні та/або списанні з рахунку, обслуговування в системах WEB-банкінг «Ощад 24/7», Mobile-банкінг «Ощад 24/7».

Вартість надання вказаної послуги становить 5 грн. на місяць.

ПАТ «Ощадбанк» не надавав ОСОБА_1 послугу з SMS-інформування, однак списував грошові кошти з його поточного рахунку, у зв`язку з чим позивачу спричинено збитки у розмірі 65грн.

Відповідно до частини четвертої статті статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись у суд із даним позовом ОСОБА_1 вказував, що незважаючи на судове рішення, ПАТ «Ощадбанк» продовжив списувати з його поточного рахунку грошові кошти за послугу з SMS-інформування, яка фактично йому не надається.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що 05 вересня 2017 року ПАТ «Ощадбанк» повернув на його поточний рахунок № НОМЕР_1 безпідставно списані грошові кошти за період з 01 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 65 грн. А 06 листопада 2017 року безпідставно списані грошові кошти за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року у розмірі 32 грн.

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, повернувши позивачу грошову суму в розмірі 32 грн., банк визнавав факт безпідставного списання з поточного рахунку останнього коштів за ненадану послугу з SMS-інформування за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки правовідносини між сторонами не є грошовим зобов`язанням, підстави для застосування частини 1 статті 625 ЦПК України відсутні.

З вказаним висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

В частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з моменту безпідставного списання з поточного грошового рахунку позивача грошових коштів за ненадану послугу, у банку виникло грошове зобов`язання.

Отже, судова колегія приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за безпідставне списання грошових коштів.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, яка визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За приписом статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

У свою чергу, статтею 536 цього Кодексу передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Крім того, пунктом 32.3.2. статті 32 Закону № 2346-ІІІ у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати відповідну суму переказу за рахунок власних коштів на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Разом з тим, у поданому 06 березня 2018 року в суді першої інстанції відзиві на апеляційну скаргу Батюк А.Г. - представник ПАТ «Ощадбанк» просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

За своїм змістом позовна давність виступає законним правом правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року та «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року).

Згідно з пунктом першим частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що до вимог про стягнення пені з підстав передбачених пунктом 32.3.2. статті 32 Закону № 2346-ІІІ поширюється спеціальна позовна давність.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позивач здійснював нарахування пені з 25 вересня 2015 року та з 25 жовтня 2016 року. Строк позовної давності за цими нарахуваннями закінчився 26 вересня 2016 року та 26 жовтня 2017 року відповідно. ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги про стягнення з відповідача пені 06 листопада 2017 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності.

Таким чином, судова колегія приходить до висноку про наявність правових підстав для задоволення заяви Батюка А.Г. - представник ПАТ «Ощадбанк» та застосування строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення пені.

Пунктом четвертим частини першої статті 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні коштів з ухваленням в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову та стягнення з ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 не оскаржувалось, тому судом апеляційної інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту дев`ятого Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Таким чином, з ПАТ «Ощадбанк» на користь держави (з урахуванням задоволеної частини позовних вимог) підлягає стягненню судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 3 грн. 04 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 367, ч. 2 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року - скасувати в частині відмови у стягнення коштів та ухвали в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 2 грн. 81 коп. (дві грн. 81 коп.) та інфляційні втрати в розмірі 12 грн. 84 коп. (дванадцять грн. 84 коп.) за безпідставне списання коштів за період з 25 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 3 грн. 56 коп. (три грн. 56 коп.) та інфляційні втрати в розмірі 0 грн. 77 коп. за безпідставне списання коштів за період з 25 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в загальному розмірі 3 грн. 04 коп.(три грн. 04 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова