ЄУН № 337/6192/18
Провадження № 2/337/866/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши в підготовчому засіданні порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому вказала, що вона до 27 листопада 2018 року, перебувала у шлюбі з відповідачем за позовом ОСОБА_2 . Від сумісного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, та перебуває на повному утриманні. ОСОБА_2 взагалі не виконує своїх батьківських обо- вязків не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує належним майновим підтриманням, не піклується що до необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною взагалі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, уникає спілкування з дитиною. Слід зазначити про те, що наявність «фомального батька дитини», позбавляє права в повній мірі реалізовувати права дитини, зокрема на реєстрацію її місця проживання, оформлення до дошкільних закладів, отримання різноманітних дозволів, які неможливі без згоди батька, що тягне негативні наслідки для дитини, в тому числі права на виїзду за кордон без згоди батька, за для оздоровлення дитини, можливого навчання або постійного проживання та інше. Відповідач, у зв`язку і небажанням приймати будь які рішення що до дитини, небажанням приймати участь у судових засіданнях, дає згоду на позбавлення його батьківських прав, та має намір надати суду власноруч написану заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дитини, та надіслати на адресу суду. Просить суд позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

22.04.2019 року надано висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

На офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду з вказанням про час та місце розгляду справи.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.

До суду надійшла нотаріально завірена заява ОСОБА_2 в якій він надає згоду та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява посвідчена 06.04.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. і зареєстрована у реєстрі за № 837.

Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Третя особа надала заяву про розгляд справи без її участі, самостійних вимог не заявляє.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 07.09.2017 року, актовий запис № 920 від 07.09.2017 року.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розірвано.

Відповідно до висновку від 18.04.2019 року № 0473/01-22/01, Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на нього, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини та не проявляє батьківської турботи до неї, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним позбавити його батьківських прав.

Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Своєю нотаріально завіреною заявою в якій ОСОБА_2 надає згоду та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач фактично визнав позов.

Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 10, 12, 89, 141, 200, 206, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Суддя: