ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/561/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 305020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

без учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 607/13865/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2019 року, ухвалене суддею Вийванком О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського), третя особа - Управління державної міграційної служби в Тернопільській області (далі - УДМС України в Тернопільській області) , про визнання неправомірними дій та скасування наказу.

ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги тим, що 14.11.2013 прибув в Україну з метою навчання. В УДМС України в Тернопільській області, отримав посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , терміном дії до 20 серпня 2020 р. У 2014 році між ОСОБА_1 і ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я.Горбачевського було укладено договір № 67і від 29 серпня 2014 року, відповідно до якого відповідач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів позивача в період з 29 серпня 2014 року по 30 червня 2020 року(п. 6.1 Договору) здійснити його навчання на факультеті іноземних студентів на денній формі навчання за спеціальністю «Лікувальна справа».

У кінці жовтня 2016 року він довідався, що відповідачем видано наказ від 03 жовтня 2016 р. №310 «Про відрахування з числа студентів університету», яким його відраховано з числа студентів ДВНЗ ТДМУ ім. І.Я.Горбачевського у зв`язку з несвоєчасною оплатою навчання в університеті.

Оригінал договору про надання освітніх послуг у нього відсутній, у зв`язку з чим він не був ознайомлений з його істотними умовами, зокрема, щодо наслідків прострочення плати за навчання; відповідач не попередив його про прострочення терміну оплати освітніх послуг та намір відрахувати його зі складу студентів; не надав йому можливості надати пояснення про його тяжке матеріальне становище на період несвоєчасної оплати освітніх послуг та важливості для нього завершення навчання та отримання диплома спеціаліста за спеціальністю "лікувальна справа".

Свої зобов`язання він виконав та проплатив за навчання за І семестр 2016/2017: 13.10.2016 - 25 850,00 грн; 19.12.2016 - 2000,00 грн; 20.12.2016 - 25 700,00 грн, на загальну сума оплати - 53550,00 грн. (2052,54 доларів США), неодноразово звертався до відповідача з проханням поновити його у навчанні, однак відповідач відмовляв у його просьбі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет» ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України, де третя особа - Управління державної міграційної служби в Тернопільській області, про визнання неправомірними дій та скасування наказу.

Скасовано заходи забезпечення позову у виді зупинення дії наказу виконувача обов`язків ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет» ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України №310 від 03.10.2016 року про відрахування ОСОБА_1 з числа студентів університету та заборону органам державної міграційної служби України до ухвалення рішення у справі вчиняти будь-які дії, пов`язані з позбавленням ОСОБА_1 права перебувати на території України, встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року. Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність даного рішення нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що наказ відповідача №310 від 13 жовтня 2016 року грунтується лише на інформації невиконання ним однієї умови контракту (несвоєчасна оплата за навчання в університеті). Так, позивач був прийнятий без врахування відсутності у нього примірника Договору №67і із визначеною періодичністю внесення коштів за освітні послуги; попередження про прострочення терміну проплати освітніх послуг та наміру відповідача відрахувати його зі складу студентів університету; можливості надання ним пояснень перед адміністрацією університету та органами студентського самоврядування про його тяжке майнове становище на період несвоєчасної оплати освітніх послуг та важливості для нього отримання після завершення навчання диплому спеціаліста за спеціальністю "лікувальна справа".

Вказує, що обставини справи, на які посилався відповідач або ж їх заперечував, та які в подальшому взяв до уваги суд першої інстанції, грунтуються на неналежних, недопустимих та недостовірних доказах. Зокрема, копії документів, долучені відповідачем до матеріалів справи, не відповідають вимогам, що висуваються ЦПК України до письмових доказів, оригінали документів не були досліджені під час судових засідань, а тому не можуть підтверджувати обставини, на які посилається відповідач стосовно додержання університетом процедури виключення із нього позивача, дотримання університетом гарантій захисту прав студентів, в тому числі й позивача, органами студентського самоврядування.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає наказ відповідача №310 від 13 жовтня 2016 року упередженим, на що вказує швидкість його прийняття, а також відсутність повідомлення від відповідача як діяти через наявність тяжкого матеріального становища. Крім того, видаючи наказ, відповідач не врахував того, що позивач не брав участі у розгляді даного питання органами студентського самоврядування, а вирішення питання щодо відрахування позивача з університету здійснювалося неналежним органом студентського самоврядування.

Наголошує, що відповідач, згідно із чинним законодавством, не повідомив позивача про намір розірвати (припинити) з ним договірні відносини, тоді як за своїм змістом укладений договір №67і від 29 серпня 2014 року є договором про надання послуг, при цьому позивач є споживачем освітньої послуги, а відтак, «слабкою» стороною договору. Відрахування позивача з числа студентів є правом відповідача, а не його обов`язком.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення позивача та покази свідків щодо поважності обставин прострочення оплати за навчання - викрадення водієм таксі запланованих на сплату за навчання коштів, у зв`язку з чим і запізніле їх перерахування відповідачу.

Вказує, що висновок суду про те, що Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти, затвердженого наказом МО України №245 від 15 липня 1996 року не передбачають обов`язку виклику чи повідомлення особи, відносно якої вирішується питання про відрахування з числа студентів, на засідання органу місцевого самоврядування - Студентського Парламенту, а тому відповідач не порушив процедури відрахування позивача, є хибним, оскільки цього вимагає ст.40 ЗУ «Про вищу освіту».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського - адвокат Молень І.Й. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що законом не регламентується процедура надання погодження органом студентського самоврядування на відрахування студентів із закладів вищої освіти; наявність обов`язку в університетів щодо повідомлення студента про його можливе відрахування; процедура запрошення студента на засідання органу студентського самоврядування, на якому буде вирішуватись питання про його відрахування. Окрім цього, позивачем не надано жодного доказу наявності у нього будь-яких поважних причин, а саме, важкого матеріального становища, у зв`язку з чим у нього не було змоги вчасно здійснити оплату за навчання.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК - "Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться".

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, Тернопільський апеляційний суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

З огляду на викладене, розгляд даної справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із скасуванням рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із законності наказу відповідача щодо відрахування позивача з числа студентів університету.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 29 серпня 2014 року між ДВНЗ ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського та ОСОБА_1., громадянином Республіки Гана, укладено договір №67і про зобов`язання університету за кошти замовника (позивач) здійснити в період з 29.08.2014 по 30.06.2020 навчання на факультеті іноземних студентів за спеціальністю «лікувальна справа».

З метою виконання предмету Договору виконавець (позивач) зобов`язався надати навчальну послугу англійською мовою за навчальними планами і програмами, встановленими для даної спеціальності, для отримання позивачем кваліфікації «спеціаліста» та видати документ про освіту, встановленого МОН взірця, за умови виконання навчальної програми та успішного складання підсумкових іспитів. Замовник зобов`язувався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах і строки, що встановлені Договором.

Сторони обумовили розмір плати за весь строк навчання в розмірі 24600 доларів США, з розрахунку 4100 доларів США за рік навчання, які позивач, як замовник, зобов`язався сплачувати в національній валюті України за курсом НБУ, визначеним на день проплати.

Порядок внесення плати за навчальні послуги сторони визначили у п.4.6 Договору, а саме: кожного семестру - до 15.09. за 1-ий семестр, і до 01.02. за 2-ий семестр поточного року.

Даний Договір складено в письмовій формі двома мовами: українською та доступною позивачеві - англійською, державною мовою Республіки Гана.

Наказом т.в.о.ректора ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського від 03.10.2016 року №310 «Про відрахування з числа студентів університету» ОСОБА_1 відраховано з числа студентів університету за порушення умов контракту (не оплатив навчання). Зазначене відрахування відбулося на підставі подання декана факультету іноземних студентів та погодження студентської ради університету.

Зі змісту подання декана факультету іноземних студентів, датованого 29.09.2016 вбачається, що студент 3 курсу, 33 групи 2016/2017 н. р. факультету іноземних студентів, спеціальністю «Лікувальна справа» ОСОБА_1 порушив умови контракту (не оплатив за навчання), а тому, відповідно до ст.46 ЗУ «Про вищу освіту» та п.14 «Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів ВНЗ», затвердженого МОН України №245 від 15.07.1996 року, підлягає до відрахування.

Як вбачається з протоколу №11 від 29.09.2016 засідання Студентського Парламенту ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України», розглянувши подання декана, рішенням членів студентського парламенту ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України», таємного голосування, було одноголосно погоджене відрахування позивача з числа студентів, 2016/2017 н. р., за порушення умов контракту (не оплатив за навчання).

03.10.2016 т.в.о. ректора ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України» видано наказ за №310 (ДІ) про відрахування з числа студентів університету, 2016/2017 н. р., факультету іноземних студентів, ІІІ курсу, спеціальність «Лікування справа», в тому числі, позивача за порушення умов контракту (не внесення плати за навчання), на підставі подання декана факультету іноземних студентів, погодження студентської ради університету, протокол № 11 від 29.09.2016.

13.10.2016 за №14-26/5595 деканом факультету іноземних студентів направлено лист начальнику УДМС України в Тернопільській області про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , якого відраховано з числа студентів університету за порушення умов контракту.

Рішенням №310 від 03 жовтня 2016 року головного спеціаліста відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Тернопільській області, затверджено заступником начальника відділу іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Тернопільській області, скасовано посвідку на тимчасове проживання громадянина Республіки Гана ОСОБА_1 , у зв`язку із відрахуванням його з числа студентів ДВНЗ ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського.

ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України» не надсилав позивачу попередження про можливе його відрахування у зв`язку із порушенням умов Договору - несплатою за навчання.

Згідно з довідкою №07/398 від 24.01.2017 ОСОБА_1 здійснив оплату за навчання за І семестр 2016/2017: 13.10.2016 - 25 850,00 грн; 19.12.2016 - 2000,00 грн; 20.12.2016 - 25 700,00 грн, загальна сума оплати - 53 550,00 грн. (2052,54 доларів США) (т.І, а.с.212).

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5 частини першої статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За своїм змістом, укладений між ОСОБА_1 і ДВНЗ ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського договір № 67і від 29 серпня 2014 року, є договором про надання послуг, при цьому позивач є споживачем освітньої послуги, а відтак - «слабкою» стороною договору.

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що виконавець може відрахувати замовника і розірвати договір, зокрема, у випадку несвоєчасної оплати за навчання.

Разом з тим, згідно із п.5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України.

Умовами укладеного між сторонами спору договору не передбачено та зі сторони виконавця послуг не доведено наявності в університеті доступних та зрозумілих для студентів-іноземців, котрі одночасно є споживачами послуг, правил, яким чином діяти у подібній ситуації з метою врегулювання спірних відносин.

Частиною четвертою статті 40 ЗУ «Про вищу освіту» передбачено, що студентське самоврядування здійснюється на рівні студентської групи, інституту (факультету), відділення, гуртожитку, закладу вищої освіти. Залежно від контингенту студентів (курсантів), типу та специфіки закладу вищої освіти студентське самоврядування може здійснюватися на рівні курсу, спеціальності, студентського містечка, структурних підрозділів закладу вищої освіти.

Органи студентського самоврядування можуть мати різноманітні форми (парламент, сенат, старостат, студентський ректорат, студентські деканати, студентські ради тощо).

Відрахування студентів (курсантів) з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчання здійснюється за погодженням з органом студентського самоврядування вищого навчального закладу (ч.6 ст. 40 ЗУ «Про вищу освіту»).

Розглянувши подання декана факультету іноземних студентів, рішенням членів Студентського Парламенту ТДМУ ім.І.Я.Горбачевського, оформленим протоколом №11 від 29.09.2016 року, за результатами таємного голосування, було одноголосно погоджене відрахування позивача з числа студентів.

Питання про відрахування позивача із числа студентів університету розглядалося Студентським Парламентом на засіданні 29.09.2016 року, і про розгляд його питання ОСОБА_1 не повідомлявся та не запрошувався, внаслідок чого його об`єктивно було позбавлено можливості надавати будь-які пояснення та заперечення на звернення декана іноземного факультету.

Твердження відзиву на апеляційну скаргу, що рішення суду є законним, оскільки позивач порушив умови контракту, а тому підставно був відрахований з числа студентів, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (див., серед інших джерел, рішення від 25 березня 1998 року у справі «Kopp проти Швейцарії», п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).»

Разом з тим, із матеріалів справи - показів свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - іноземних студентів відповідача вбачається практика останнього щодо ненадання достатнього часу для ознайомлення із змістом договору про надання освітніх послуг, а також невидання на руки іноземним студентам другого примірника Договору, як того вимагає п.6.6 Договору. Про що також не заперечили представники відповідача та свідок - т.в.о. ректора на час видачі спірного наказу ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_9.

Враховуючи обставини ненадання примірника Договору відповідачем позивачу, а також відсутність повідомлення відповідачем позивача про можливе його відрахування у зв`язку із порушенням умов Договору - несплатою за навчання, прийнятними для апеляційного суду є доводи позивача про неусвідомлення його про наслідки несвоєчасної оплати освітніх послуг.

Ці ж обставини спростовують доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що позивач знав про терміни сплати за навчання, оскільки минулі 2014-2015, 2015-2016 навчальні роки ним було вчасно проведено оплату.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (статті 21 Конституції України).

Як зазначено у рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Отже, у сфері реалізації права, справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх у своїх правах та перед законом, а справедливе застосування норм права повинно мати передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Про упередженість відповідача щодо позивача свідчать обставини, встановлені під час допиту свідка ОСОБА_5 , якого разом з позивачем наказом №310 від 13 жовтня 2016 року було відраховано з університету у зв`язку з несплатою за навчання. Однак, на прохання цього студента його одразу було поновлено у навчанні. Натомість позивачу, який також неодноразово звертався до адміністрації відповідача з усними проханнями про поновлення, було відмовлено.

Зважаючи на викладене, вирішення долі позивача органом студентського самоврядування, на котрий законом покладено функцію контролю за відрахуванням/поновленням студента, проте, за відсутності чітко встановленої законом (ч.6 ст.40 ЗУ «Про вищу освіту») та зрозумілої для позивача процедури здійснення такого контролю (процедури розгляду звернення декана про відрахування), що дає відповідачу можливість неодинакового підходу до відрахування студентів; без повідомлення особи, котрої стосується рішення, за відсутності можливості реалізації її права на висловлення на власний захист, не відповідає критерію якості закону, а тому, на думку апеляційного суду, не можна стверджувати що відрахування позивача з числа студентів відбулося «згідно із законом» та відповідало принципу верховенства права.

Порушеними є гарантії позивача, визначені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на правомірне очікування та законне сподівання на отримання освіти в Україні, яку позивач почав здобувати ще у 2014 році, оскільки ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» підійшов формально до вирішення питання про відрахування студента з Університету, не забезпечив справедливий баланс між інтересами навчального закладу та необхідністю захисту прав студента, який є іноземцем, не має самостійного заробітку, правової обізнаності із національними законами України, умовами договору та у якого виникли об`єктивні тимчасові матеріальні труднощі через втрату грошей, про що підтвердив допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 . Окрім того, позивач проплатив за навчання за І семестр 2016/2017: 13.10.2016 - 25 850,00 грн; 19.12.2016 - 2000,00 грн; 20.12.2016 - 25 700,00 грн, на загальну сума оплати - 53550,00 грн. (2052,54 доларів США).

Згідно із п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про законність наказу відповідача щодо відрахування позивача з числа студентів університету не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим та на підставі п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та апеляційному суді, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покласти на відповідача - Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет ім.І.Я. Горбачевського МОЗ України», а саме: 1979,40 грн (826,80 грн судового збору, сплаченого у суді першої інстанції та 1152,60 грн судового збору, сплаченого в апеляційному суді).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України», де третя особа - Управління державної міграційної служби в Тернопільській області, про визнання неправомірними дій та скасування наказу в частині відрахування ОСОБА_1 ( Гана ) з числа студентів університету, задовольнити.

Визнати неправомірними дії Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» та скасувати наказ тимчасового виконувача обов`язків ректора ОСОБА_9 «Про відрахування з числа студентів університету» від 03.10.2016 року №310 (ДІ) в частині відрахування ОСОБА_1 ( Гана ) з числа студентів університету.

Стягнути із Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України» (46001, м.Тернопіль, Майдан Волі,1, ) на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , Республіка Гана) 1979,40 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 13 червня 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Костів О.З.