Справа № 266/916/19
Провадженя№ 2/266/479/19
13 червня 2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
20.02.2019 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказуючи на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.04.2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дітей повноліття. На даний час суми стягуваних аліментів не вистачає на утримання дітей. Діти мешкають з позивачкою окремо від відповідача та потребують матеріальної допомоги зі сторони останнього. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, крім того вважає, що матеріальне положення відповідача змінилося, тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів в твердій грошовій сумі в розмірі 4200 грн. на дітей щомісяця.
Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Ухвалу суду від 25.04.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 18)
У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Проте надав заяву в якій просив відкласти розгляд справи для підготовки відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено до 13.06.2019 р. Однак в судове засідання призначене на 13.06.2019 р. відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS не з`явився, відзив не подав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання позивач не з`явилася, але надала письмову в якій просила справу розглянути без її участі, уточнила позовні вимоги, просила стягнути аліменти по 2000 грн. на кожну дитину, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що у сторін під час перебування у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2004 р. який було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 01.03.2019 р., яке набрало законної сили 02.04.2019 р. ( а.с. 26) народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 4,5,6).
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року внесено зміни до ч.2ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач в обґрунтування збільшення розміру аліментів посилається на те, що на день звернення до суду із даним позовом розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на сьогодні не є достатнім для забезпечення необхідного рівня життя дітей, крім того вказує на те, що її матеріальне становище погіршилося, а матеріальне становище відповідача поліпшилося і він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж було визначено раніше.
Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.04.2013 року №266/1407/13-ц, яке набрало законної сили 30.04.2013 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 гривень що місяця, починаючи з 26.03.2013 року і до повноліття дітей. (а.с. 25).
Суд визначаючи розмір аліментів по 1000 грн. на кожну дитину виходив із позиції відповідача, який вважав можливим сплачувати аліменти саме в розмірі визначеному рішенням суду.
Під час розгляду справи сторонами не надано доказів щодо зміни їх матеріального становища, натомість у сторін змінився сімейний стан, шлюб між ними було розірвано, відповідач мешкає окреме від позивача та з 17.01.2019 року знятий з реєстрації за місцем проживання позивача, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ( а.с.12).
Таким чином, суд приходе до висновку, що позивачем не доведено обставин зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них порівняно із становищем, що було покладено в обґрунтування рішення про призначення аліментів.
Проте суд враховує, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. який набув чинності 08 липня 2017 р. ч.2 ст. 182 СК України викладена в новій редакції, зокрема мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Прожитковий мінімум на дитини віком від 6 до 18 років у 2019 році в Україні складає з 01.01.2019 р. -2027 грн., з 01.07.2019 р. -2118 грн., а з 01.12.2019 р. - 2218 грн.
Отже з наведеного вбачається, що розмір аліментів раніше визначений судом в розмірі 1000 грн. на кожну дитину є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є таким, що суперечить вимогам закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи вищенаведене, а саме зміни у законодавстві, суд приходе до висновку, про можливу зміну розміру аліментів в частині збільшення мінімально визначеної межі аліментів, а саме не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку залишивши їх розмір незмінним у твердій сумі в збільшеному розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши таким чином вимоги позивача.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 235, 258, 259 ЦПК України, ст.192 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя №266/1407/13-ц від 19.04.2013 р. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( іпн НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( іпн НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (іпн НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Копію судового рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Шишилін О. Г.