Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 756/13547/15-ц

провадження № 61-33107св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року у складі судді Тітова М. Ю. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовну заяву мотивовано тим, що 08 березня 2015 року на перехресті вул. Полярної та вул. Майорова у м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2

Відповідно до звіту з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi» становить 159 764,95 грн.

Внаслідок ДТП позивачу також завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.

07 жовтня 2015 року АТ СК «Нова» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь завдану шкоду у розмірі 109 764,95 грн, документально підтверджені витрати на проведення оцінки з визначення вартості відновлювального ремонту у розмірі 630 грн, витрати, пов`язані з викликом відповідача для проведення оцінки, у розмірі 149,96 грн, послуги евакуатора у розмірі 900 грн, а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 111 444,91 грн, моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. Вирішено питання судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване встановленням вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, і, як наслідок, наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку, визначеного у звіті з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року, а також документально підтверджених витрати на проведення оцінки з визначення вартості відновлювального ремонту, витрат, пов`язаних з викликом відповідача для проведення оцінки, послуг евакуатора як збитків, які пов`язані з відновленням порушеного права позивача.

Суд також вважав встановленим заподіяння позивачу моральної шкоди через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя та психологічних переживань, відповідальність за яку покладається судом на відповідача, та визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на його користь з урахуванням принципу розумності і справедливості та з огляду на фактичні обставини справи.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , відхилено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, виконав вимоги цивільного судочинства, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили всіх фактичних обставин справи та не дослідили наявні в матеріалах справи докази, а саме те, що визначений судом до стягнення розмір матеріального збитку є сумою відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу. Висновки судів попередніх інстанцій у цій частині не узгоджуються з положеннями спільного наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Також помилковими є висновки судів про правомірність вимог про стягнення витрат на проведення оцінки збитків після ДТП, на послуги евакуатора, на направлення повідомлення телеграмою, оскільки відповідно до пункту 8.4 вказаної Методики зазначені види витрат не включаються до вартості матеріального збитку.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти її доводів. Вказував, що судом першої інстанції вжито всіх необхідних заходів для визначення та перевірки достовірності розміру майнової шкоди, завданої унаслідок ДТП. Враховуючи вимоги статті 22 ЦК України, вимоги про стягнення витрат на проведення оцінки збитків після ДТП, на послуги евакуатора та направлення повідомлення телеграмою є збитками, оскільки їх завдано у результаті порушення його цивільного права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та зупинено виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року цивільну справу № 756/13547/15-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої ДТП, призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 213 ЦПК України 2004 року передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пунктів 1-5 частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 08 березня 2015 року о 13 год. 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Seat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вул. Полярної та вул. Майорова в м. Києві, при зміні напрямку руху не переконався у безпечності маневру, не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав пріоритет в русі, та рухався у зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначена ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Оболонського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року № 3/756/1684/15 (а. с. 8-9).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до звіту з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року № 56/15 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП, яка трапилась 08 березня 2015 року, складає 159 764,95 грн (а. с. 16-24).

07 жовтня 2015 року АТ СК «Нова» - страховиком цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка мала місце 08 березня 2015 року (а. с. 14).

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановив різницю між вартістю відновлювального ремонту та фактично виплаченою страховиком позивачу сумою страхового відшкодуванням і дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині відшкодування майнової шкоди та стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 109 764,95 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктами першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Наданий позивачем суду звіт з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року № 56/15 складений оцінювачем (напрям «Оцінка об`єктів у матеріальній формі») ОСОБА_4 відповідно до вищенаведених нормативних актів (а. с. 10-21).

Розмір цієї шкоди згідно з указаним звітом складає 71 299,93 грн (а. с. 85-90) та розраховується за формулою:

У = Сврз + ВТВ, де У - матеріальний збиток, Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу, ВТВ - величина втрати товарної вартості (у нашому випадку ВТВ = 0).

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу визначається за формулою:

Свр3 = Ср + См + Сс + (1 - Ез), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість необхідних для ремонту матеріалів. Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Визначена судом першої інстанції сума матеріального збитку ґрунтується виключно на повній вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (тобто Ср + См + Сс) без коригування з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу Ез, який у відповідності до зазначеного наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 є складовою частиною розрахунку матеріального збитку.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій встановили дійсні обставини справи та надали їм належну правову оцінку, правильно застосували норми матеріального права та врахували висновки звіту з оцінки матеріального збитку після ДТП від 10 квітня 2015 року № 56/15, однак допустили помилку при зазначенні складової частини його розрахунку, у результаті чого дійшли неправильного висновку про розмір матеріального збитку, спричиненого ДТП, який необхідно стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

У частині визначення документально підтверджених витрат на проведення оцінки з визначення вартості відновлювального ремонту у розмірі 630 грн, витрат, пов`язаних з викликом відповідача для проведення оцінки, у розмірі 149,96 грн, послуг евакуатора у розмірі 900 грн, а також моральної шкоди у розмірі 2 500 грн, судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Встановивши, що заподіяння ОСОБА_1 шкоди є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки під керуванням ОСОБА_2 , спірні правовідносини не потребують встановлення його вини у силу вимог статті 1167 ЦК України, останній у судовому засіданні не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування цієї шкоди відповідачем.

Судами враховано вимоги виваженості, розумності та справедливості під час визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що встановлення додаткових обставин справи та дослідження доказів у справі не потребується, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувані судові рішення в частині визначення матеріальних збитків відповідно до статті 412 ЦПК України та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72 979,89 грн (71 299,93 грн + 630 грн + 149,96 грн + 900 грн).

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 72 979,89 грн.

В іншій частині позовних вимог судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк