Провадження №22-ц/824/5264/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району м. Києва», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок бездіяльності відповідачів, у якому просив суд стягнути з відповідача грошову суму відшкодування нанесеної йому матеріальної шкоди у розмірі 15 969,21 грн. коп. та відшкодування завданих моральних збитків у розмірі 259 200,00 грн.

Свій позов мотивував тим, що 07.02.2017 року, йдучи по тротуару по вул. Заболотного, 20а в м. Києві, підслизнувся на ожеледиці і впав на праву ногу. Викликана на місце падіння карета швидкої допомоги доставила його до лікарні, в якій виявлено перлом правої великогомілкової кістки та необхідність в оперативному лікуванні. Того ж дня позивачу була проведена операція, в подальшому він перебував на стаціонарному лікуванні. Вважає, що з вини відповідачів - їх бездіяльності через невиконання своїх обов`язків, а саме неприбирання ожеледиці, сталася вказана подія, що, як наслідок, потягло завдання йому не тільки матеріальної, а й моральної шкоди, оскільки мало місце ушкодження здоров`я, його звільнено з роботи, він не може вести звичайний образ життя, а головне, не може повноцінно брати участь у догляді за своєю дитиною, котра народилась за тиждень до вказаної події.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року даний позов задоволений частково. З Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 стягнуто у відшкодування майнової шкоди 15 969,21 грн., у відшкодування моральної шкоди - 20 000,00 грн.; вирішено питання судових витрат; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує н те, що ухвалене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи. Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів вини відповідача та відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, завдану позивачу. Крім того вказує, що будинок по вул. Заболотного, 20а у м. Києві та його нежитлові приміщення не знаходяться на балансі відповідача і прибудинкова територія не перебуває ні на його обслуговуванні, ні на обслуговуванні структурного підрозділу «ЖЕД-109». Вважає твердження суду щодо доведеності факту бездіяльності відповідача таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Моральна шкода, присуджена до стягнення, без встановлення факту заподіяння позивачеві моральних страждань. За таких умов суд не повно та не об`єктивно розглянув справу, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, відтак рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що житлово-експлуатаційна дільниця ЖЕД-109 є структурним підрозділом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та розміщена в будинку 20 а на вул. Заболотного у м. Києві . При цьому судом встановлено обов`язок відповідного структурного підрозділу, відповідальність за який несе комунальне підприємство, здійснювати утримання при будинкової території вищевказаного будинку. Не заперечуючи даних обставин, відповідача свою позицію ґрунтував на тому, що він здійснює утримання лише частини вищевказаної території, яка є відмінною від місця падіння позивача. В той же час належних та допустимих доказів на підтвердження таких своїх посилань до суду не представив. Належним чином судом першої інстанції були встановлені й місце падіння (зокрема з документів «швидкої медичної допомоги») та причинний зв`язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності (не прибирання снігу при несприятливих погодних умовах ЖЕД-109), що призвело до падіння позивача та заподіяння позивачу матеріальної шкоди, розмір якоїналежним чином доведений та документально підтверджений. При визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди враховано принципи розумності, виваженості і справедливості, в результаті чого зменшено розмір заявленої моральної шкоди з 259 200,00 грн. до 20 000,00 грн. При цьому судом першої інстанції було ретельно досліджено та оцінено позицію відповідача щодо неналежності території за місцем падіння позивача до юрисдикції відповідача, заподіяння шкоди саме в зазначеному позивачем місці, як і відсутність вини відповідача у вищевказаному інциденті з огляду на те, що ділянка по вул. Заболотного, 20а у м. Києві була належним чином прибрана. Оскільки на підтвердження такої позиції відповідач належних доказів не представив, в сама позиція протирічить іншим матеріалам справи, вказані доводи відповідача були відхилені.

З викладеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином розглянуті позовні вимоги та докази, надані на їх доведення. При цьому колегія не може погодитися з доводами апелянта щодо відсутності доказів вини відповідача та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу. Відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Положеннями ЦК України визначено, що факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий і особа, яка завдала шкоди.За загальним правилом, шкода відшкодовується особою, яка завдала таку шкоду за умови якщо вона не доведе відсутності своєї вини. В той же час обов`язок щодо належного доведення таких своїх посилань в ході розгляду справи відповідачем не виконано.

Крім того в ході розгляду належним чином встановлений причинний зв`язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що прибудинкова територія по вул. Заболотного, 20а у м. Києві не була прибрана, що призвело до падіння позивача, отримання ним перелому, що, свідчить про заподіяння КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва позивачу матеріальної шкоди. Судом було детально досліджені усі докази та матеріали, надані сторонами на підтвердження їх позиції, та дана їм відповідна правова оцінка, з чим також погоджується й колегія суддів.

Апелянт в якості доводу зазначає, що будинок по вул. Заболотного, 20а у м. Києві та його нежитлові приміщення не знаходяться на балансі відповідача, а прибудинкова територія не перебуває ні на його обслуговуванні, ні на обслуговуванні структурного підрозділу «ЖЕД-109». Як зазначено судом, що з інформації Комунальної Бюджетної Установи (КБУ) «Контактний центр міста Києва 1551», котра входить до Національної системи опрацювання звернень до органів влади, яка міститься на сайті http://wiki.1551.gov.ua, є загальновідомою та не підлягає доказування у відповідності до положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинків та виконавець послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва, а Житлово-експлуатаційна дільниця ЖЕД-109 є її структурним підрозділом. При цьому вказаний структурний підрозділ безпосередньо розташований у будинку № 20а по вул. Заболотного у м. Києві . Належність інших приміщень вищевказаному будинку, зокрема приміщень магазину « Ева », ніким не оспорюється, і не є предметом даного судового розгляду. Позивач зазначає, що він впав не на вході до магазину « Ева », а на прибудинковій території даного будинку. Підтверджуються такі посилання позивача й даними, що містяться в документах швидкої медичної допомоги, яка виїжджала на місце пригоди та надавала позивачу першу медичну допомогу. З цих же документів вбачається і факт падіння позивача, відтак і перелом, саме через неприбраний лід на прибудинковій території. В свою чергу відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування вищевказаних тверджень. Таким чином суд приходить до висновку про те, що падіння позивача, внаслідок якого йому було спричинено шкоду, сталося саме на території навколо вищевказаного будинку внаслідок неналежного виконання обов`язків структурним підрозділом відповідача.

Критично відноситься колегія суддів й до доводу апелянта про те, що судом не доведено факту спричинення матеріальної шкоди у встановленому розмірі, оскільки такі посилання не відповідають дійсності. На підтвердження понесених фінансових витрат на оплату медичних процедур та препаратів позивачем надано чеки на загальну суму 15969,21 грн. (а.с. 12-21). При цьому відповідачем не було належним спростовано вищевказаних доказів, у зв`язку з чим підстав для їх неприйняття судом колегія не вбачає. Належну оцінку дав суд першої інстанції й факту спричинення позивачу моральної шкоди, як і встановленню належного розміру її відшкодування. При цьому суд врахував принципи розумності, виваженості і справедливості, на підставі чого обґрунтовано зменшив розмір заявленого такого відшкодування з 259 200,00 грн. до 20 000,00 грн. За таких умов підстав для зміни ч скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає. Не спростовують належності та законності оскаржуваного рішення суду й інші доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на досліджені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько