Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/9489/19

Номер провадження 22-ц/804/2166/19

10 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року, у складі судді Музика О.М.,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона з 16 травня 2015 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07 листопада 2018 року вони придбали будинок АДРЕСА_1 , в якому мешкають вони з чоловіком, їх спільний син ОСОБА_4 та її донька від першого шлюбу. 08 січня 2019 року, знаходячись за місцем свого мешкання, ОСОБА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру: штовхав, хватав за руки, бив по спині та ногам, погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою. Цього ж дня вона звернулася до працівників поліції, якими складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ГП № 226149, а наступного дня вона звернулася до лікаря хірурга ЦПМСД № 3 у м. Маріуполі, що підтверджується довідкою. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року виданий обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким йому заборонено перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 26 травня 2019 року о 18:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи у місці спільного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив психологічне та економічне насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою заявника та її доньку від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та навмисно пошкодив речі останньої - смарт годинник. За вказаний фактом працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Після того, як співробітники поліції поїхали, ОСОБА_2 повторно застосував відносно неї фізичне насильство, тому 26 травня 2019 року о 20:00 год. вона знову викликала працівників поліції, які повторно склали протокол відносно ОСОБА_2 27 травня 2019 року заявник звернулася до лікаря-хірурга ЦПМСП № 3 м. Маіруполя за медичною допомогою та лікарем у неї зафіксовані гематоми на руках та ногах. ОСОБА_2 своїми діями змушує її виїхати з їх будинку, однак вона не має куди переїхати. На теперішній час наявні ризики продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї, що підтверджується вчиненням ним насильства відносно неї одразу після встановлення обмежувального припису, тому просила продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та продовжити заходи тимчасового обмеження, заборонивши ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 задоволено частково. Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , якому визначено наступне тимчасове обмеження його прав відносно ОСОБА_1 : заборонено ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено строк обмежувального припису в 3 місяці. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник заінтересованої особи Рябоконь С.В., подав апеляційну скаргу та, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа розглядалась за відсутності сторін , та ОСОБА_2 не був повідомлений про розгляд справи, у свою чергу, ОСОБА_1 не надала суду доказів про вчинення відносно неї її чоловіком ОСОБА_2 домашнього насильства. Судом не досліджено того факту, що 26.05.2019 року ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, а саме психологічне, відносно ОСОБА_2 , яке кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення якого відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2019 року по справі №263/8059/19 ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні докази про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної чи іншої відповідальності за спричинення заявниці ОСОБА_1 26.05.2019 року тілесних ушкоджень або вчинення відносно неї домашнього насильства, на яке посилається заявниця, та на підставі якого суд прийшов до висновку про необхідність продовження обмежувального припису відносно ОСОБА_2

З наданої суду копії медичної карти ОСОБА_1 , в якій зафіксовано наявність тілесних ушкоджень, не випливає спричинення цих ушкоджень саме ОСОБА_2 та саме 26.05.2019 року в її помешканні. Тільки зі слів заявниці без перевірки цих обставин суд прийшов до висновку про спричинення ушкоджень ОСОБА_2 , що не відповідає обставинам справи та іншим доказам по справі у всій сукупності.

ОСОБА_2 позитивно характеризується і за місцем роботи, працевлаштований, не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України на підтвердження того, що заявник, її діти, постраждали від домашнього насильства, а ОСОБА_2 є кривдником відносно них.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Заявник своїм правом не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 , та його представника ОСОБА_3 , заперечення проти апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16 травня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16 травня 2015 року серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року (провадження № 3/263/516/2019) ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року виданий обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , якому визначене наступне тимчасове обмеження його прав відносно ОСОБА_1 : заборонено ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановений строк обмежувального припису в 1 місяць.

Із наданої копії медичної картки ОСОБА_1 вбачається, що остання 27 травня 2019 року зверталась до хірурга-травматолога із скарженням на побиття чоловіком 26 травня 2019 року, під час огляду лікарем зафіксовані тілесні ушкодження: гематоми та синці на руках та ногах.( а.с. 9-10)

З матеріалів справи вбачається, що оскаржене судове рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті (частина п`ята статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до статті 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України).

Встановивши, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2019 року ОСОБА_2 встановлено обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2 перебування у місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на один місяць, а також факти порушення ним установлених зазначеним рішенням заборон, оскільки обставини, на які посилається заявник, відбулись саме за зазначеною адресою, належним чином оцінивши вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та продовження дії обмежувального припису, виданого за вказаним рішенням суду, строком на 3 місяці.

Той факт, що ОСОБА_2 знаходився 26 травня 2019 року за місцем проживання по АДРЕСА_1 о 20-50 годині зафіксовано у постанові Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 червня 2019 року, та на яку посилається сам ОСОБА_2 ( а.с. 36 )

Отже, задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 суд виходив з того, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_2 відносно дружини ОСОБА_1 , тому з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження неправомірних дій зі сторони кривдника, суд обґрунтовано виходив з того, що необхідно продовжити обмежувальний припис строком на 3 місяці, оскільки саме 3 місяці є достатнім строком такого припису із врахуванням положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, якою встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, а також він входить до загального шестимісячного строку.

Доводи особи, що подала апеляційну скаргу, про те, що на час розгляду питання не існує жодного судового рішення про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення насильства над заявником та її дітьми не спростовують висновків судів у цій справі й не впливають на правильність оскаржуваних судових рішень, оскільки предметом даного спору є питання про продовження припису щодо заборони з`являтись та перебувати за місцем проживання подружжя, який ОСОБА_2 був порушений. Суд першої інстанції правильно вказав, що у цьому випадку судом повинні досліджуватись ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення.

При цьому колегія суддів зауважує, що дія обмежувального припису за судовим рішенням, що оскаржується, сплила 01 жовтня 2019 року.

У свою чергу, суд розглядав справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 350-5 ЦПК України, які 27.06.2019 року були судом повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за місцем свого проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с.22)

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2019 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Кочегарова Л.М.

Пономарьова О.М.