Єдиний унікальний номер справи 235/2285/19
Номер провадження 2-о/235/296/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровська міська рада Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення (факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявник ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері заявником вжито заходи для вступу в права на спадщину. В видачі свідоцтва на спадкове майно відмовлено, з причини неналежного документального підтвердження проживання заявника разом із спадкодавцем (різні адреси реєстрації). Факт сумісного проживання зі спадкодавцем підлягає встановленню в судовому порядку, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду за захистом оспорюваних прав. Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримано, просить ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів.

Заінтересованою особою Покровською міською радою Донецької області, в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків

Матеріалами справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Красноармійськ Донецької області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (підтверджено відомостями паспорта серійний номер НОМЕР_6 - а.с. 4).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , - родинні відносини документально підтверджено (свідоцтво про народження серійний номер НОМЕР_2 - а.с. 7, свідоцтво про укладення шлюбу серійний номер НОМЕР_3 - а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 - а.с. 8), після її смерті в порядку ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_2 за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , в силу ст. 1261 ЦК України, є її донька - ОСОБА_1 , заявник по справі.

З дотриманням ст. 1268 ЦК України заявником ОСОБА_1 вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, однак в реалізацію юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56296490 - після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 36, 37).

Згідно постанови приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області від 08.02.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 - відмовлено з посиланням на норми ст. 1270 ЦК України, п. 1.2, 1.13, п. 3.15, 3.23 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та мотивуванням, що ОСОБА_1 не було подано заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори, фактів про прийняття спадщини не надано, спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (а.с. 33).

З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення факту спільного проживання заявника з померлою.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

В судовому порядку підлягає встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 до дня смерті останньої.

Так, в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 (згідно відомостей в паспорті).

Згідно довідки завідувача сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг м. Покровськ № 3034 від 11.02.2019 року - ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 14.01.1980 року по дань смерті, знята з реєстраційного обліку 04.02.2019 року (а.с. 9).

Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 880 від 11.02.2019 року - ОСОБА_1 проживала з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.2010 року по день смерті останньої (а.с. 10).

З висновку Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 11.04.2018 року щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання вбачається, що 11.04.2018 року на службу «102» надійшло повідомлення про смерть ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала з матір`ю ОСОБА_2 в одному житловому будинку, вели спільне господарство, разом користувалися речами звичайної обстановки. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено.

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення ним спадкових прав.

Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру видачі заявнику ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровська міська рада Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення (факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини) - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті останньої, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту рішення суду - 06.06.2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- заінтересована особа: Покровська міська рада Донецької області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11

Суддя