ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4811/19 Справа № 202/1061/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька" про стягнення грошових коштів за договором про відступлення права вимог, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 30.08.2017 року на вулиці Янтарній в м. Дніпрі водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "Нісан", д.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Пежо 207", д.н. НОМЕР_2 , що зупинився попереду, та власником якого є ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобіль відповідача отримав механічні пошкодження. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ "СК "Галицька". 31.08.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відповідач передав, а він, позивач, прийняв право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. На виконання умов вказаного договору відповідачем на його, позивача, ім`я була видана довіреність від 31.08.2017 року. Відповідач в порушення умов вказаного договору, 21.12.2017 року самостійно отримав страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Галицька» у розмірі 50 029,41 грн. та станом на час звернення до суду страхове відшкодування позивачеві не передав.

У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти (страхове відшкодування) за договором відступлення права вимоги від 31.08.2017 року у розмірі 50 029,41 грн., пеню за несвоєчасне повернення отриманого страхового відшкодування у розмірі 32 518,85 грн., а всього 82548,26 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів, виплачених в якості страхового відшкодування, у розмірі 50 029,41 грн. та пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32 518,85 грн., а всього - 82 548 грн. 26 коп.Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також надав письмові пояснення, в яких посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.08.2017 року, на вулиці АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Нісан», державний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Пежо 207", д.н. НОМЕР_2 , що зупинився попереду. Власником вказаного автомобіля «Пежо 207» є ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобіль відповідача отримав механічні пошкодження.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до страхового полісу АК/3867989.

Судом встановлено, що 31.08.2017 року сторони уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого відповідач передав, а позивач прийняв право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2017 року в місті Дніпрі на вулиці Янтарній, 67. На виконання умов вказаного договору відповідачем на ім`я позивача було видано довіреність від 31.08.2017 року.

Відповідно до пункту 4 вказаного Договору позивач зобов`язався відремонтувати власними силами та власний кошт автомобіль відповідача «Пежо 207», державний номер НОМЕР_2 , пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом, відповідач через представника за довіреністю ОСОБА_4 , отримав суму страхового відшкодування за пошкодження його автомобіля від ПрАТ «СК «Галицька» у розмірі 50 029,41 грн.

Згідно з пунктом 7 укладеного між сторонами договору відступлення права вимоги, у разі отримання відповідачем страхового відшкодування по зазначеному у пункті 2 Договору страховому випадку, або дострокового скасування довіреності, виданої відповідачем на виконання пункту 6 Договору, або отримання від винної у ДТП особи, або від будь-якої іншої особи, що в силу закону несе відповідальність перед відповідачем за спричинені винною особою збитки, компенсації матеріального збитку, відповідач зобов`язаний на протязі двох днів передати позивачеві отримане відшкодування та/або повідомити про скасування довіреності.

04.10.2017 року відповідачем направлений позивачеві електронний лист з повідомленням про розірвання договору.

У відповідь на вказаний лист позивач направив відповідачеві відповідь з пропозицією компенсувати витрати на купівлю запчастин для автомобіля та на документообіг, а вже після вирішувати питання про розірвання договору.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи договір відступлення права вимоги між сторонами не розірваний, довіреність, видана відповідачем на ім`я позивача, не скасована.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач самостійно отримав суму страхового відшкодування та, в порушення вимог пункту 7 договору про відступлення права вимоги, протягом двох днів суму страхового відшкодування позивачеві не передав, чим порушив взяте на себе зобов`язання, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми грошових коштів, виплачених в якості страхового відшкодування, у розмірі 50 029,41 грн. та пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32 518,85 грн., а всього - 82548,26 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції і відхиляє доводи апелянта щодо необгрунтованості суми заборгованості, яка була стягнута оскаржуваним рішенням суду, враховуючи наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції договір відступлення права вимоги між сторонами не розірваний, а довіреність, видана ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , не скасована.

Доказів розірвання вказаного договору, крім роздруківки електронного листування від 04.10.2017 року, на який посилається апелянт, як на підтвердження щодо його наміру розірвати договір, ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9 Договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з пунктом 7 укладеного між сторонами Договору відступлення права вимоги, у разі отримання відповідачем страхового відшкодування по зазначеному у пункті 2 договору страховому випадку, або дострокового скасування довіреності, виданої відповідачем на виконання пункту 6 договору, або отримання від винної у ДТП особи, або від будь-якої іншої особи, що в силу закону несе відповідальність перед відповідачем за спричинені винною особою збитки, компенсації матеріального збитку, відповідач зобов`язаний на протязі двох днів передати позивачеві отримане відшкодування та/або повідомити про скасування довіреності.

Пунктом 14 Договору передбачений обов`язок відповідача компенсувати позивачеві фактичні понесені ним витрати у зв`язку із виконанням договору у разі його дострокового розірвання.

У пункті 8 Договору вказано, що за неналежне виконання Кредитором свого обов`язку по поверненню отриманого відшкодування за спричинені збитки згідно умов п. 7 цього Договору, Кредитор сплачує новому Кредитору пеню в розмірі 1% від отриманої суми за кожен день порушення зобов`язання з його передачі новому Кредитору.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, ПрАТ "СК "Галицька" згідно платіжних доручень № 9689 від 06.12.2017 року та №9888 від 27.12.2017 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 029 грн. 41 коп. на банківський рахунок ОСОБА_4 , який був вказаний в заяві про страхове відшкодування. Таким чином, ПрАТ "СК "Галицька" повністю виконала свої зобов`язання перед ОСОБА_1 .

В свою чергу ОСОБА_1 , всупереч вимогам пункту 7 Договору про відступлення права вимоги, протягом двох днів суму страхового відшкодування позивачеві не передав, чим порушив взяте на себе зобов`язання. А тому, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з ОСОБА_1 суми грошових коштів, виплачених в якості страхового відшкодування, у розмірі 50 029,41 грн. та пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 32 518,85 грн., а всього - 82548,26 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 скористався його станом здоров`я, життєвими обставинами, в які він потрапив, та шляхом обману умовив його підписати угоду про відступлення права вимоги на вкрай невигідних умовах, на думку колегії суддів, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки ніякими доказами не підтверджені. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Апелянт не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом, у разі незгоди з діями позивача щодо відмови в розірванні договору про відступлення права вимоги від 31.08.2017 року та відповідними наслідками.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова