Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/536/19
Номер провадження: 2/511/333/19
31 травня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Панчук А. І.,
при секретарі Томчук Є.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету про визнання особи такою, втратила право на користування житловим приміщенням ,
20.03.2019 позивач звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету та просить ухвалити рішення яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_2 з 07.07.2016 року. В належній йому квартирі зареєстровані ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з моменту придбання ним квартири і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживають. Попередні власники квартири запевняли, що після переоформлення на нього квартири зазначені особи в найкоротший час знімуться з реєстрації , однак до цього часу відповідачі, хоч і не проживають в квартирі, але продовжуються рахуватися на реєстрованому обліку. На теперішній час місце перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому невідомо, тому він не може вирішити питання зняття їх з реєстрації в належній йому квартирі в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просив визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 , що належить йому на праві власності .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі .
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилися, заперечень не надали, викликалися належним чином, суд визнає їх неявку в суд неповажною.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету надала заяву про слухання справи за її відсутності.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають з дозволу власника у вказаному будинку, що не оскаржується сторонами по справі.
У відповідності з вимогами ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, а відповідно до ст.379 ЦК України, житлом є житловий будинок, квартира, інше приміщення нарівні з власником будинку /квартири/. Згідно ст.156 ЖК України члени сім`ї власника квартири або будинку мають право на проживання та користування вказаним житлом. Припинення відносин з власником житла не припиняє право проживання та користування ним, а відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї несуть майнову відповідальність, яка випливає з договору найму житла.
При вселенні відповідачів у вказану квартиру відповідно до вимог ст.156 ЖК України не було іншої угоди про порядок користування вказаним житловим приміщенням, а тому відповідно до цієї ж ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користуванння цим приміщенням.
Відповідно до вимог ст.81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.81-83 ЦПК України.
Позивач надав достатньо доказів /копію договору купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.4-6); копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 Європейській АДРЕСА_4 (а.с.7-9); копію домової книги квартири АДРЕСА_3 Європейській АДРЕСА_4 ; акт про не проживання особи, складений комісією Роздільнянської міської ради Одеської області від 19.03.2019 року відповідно до якого гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , але за даною адресою не проживають з 2016року. Фактичне місце проживання гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 невідоме ( а.с.16); докази про те, що відповідачі не проживають у вказаному будинку більше року, участі в утриманні будинку не приймають, а тому у суду є всі законні підстави для позбавлення права користування вказаним жилим приміщенням відповідача. Є докази не проживання відповідачів та їх відсутності без поважних причин понад 1 рік.
Тобто судом встановлено законні підстави, саме законні підстави для усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, як об`єктом власності, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Судовий збір при поданні позовної заяви сплачений повністю.
Керуючись ст. 72 ЖК України, ст.317, 319, 383, 386, 405 ЦК України, ст. 4, 7, 88, 213, 214, 218, 223, 224, 225 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа : відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету про визнання особи такою, втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. І. Панчук