П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 22-14114 Головуючий у1-й інстанції - Піхур О. В.

Унікальний №761/48040/17 Доповідач - Пікуль А.А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, третя особа: Державна організація "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Києва позов до Державного агентства резерву України, третя особа: Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно з п.1 Наказу №6-к від 13.01.2016 вирішено звільнити ОСОБА_1 13.01.2016 з посади генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту, п. 8 ст. 36 КЗПП України, дію контракту від 04.10.2011 №34/11 вирішено припинити 13.01.2016.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, треті особи: Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, Київська міська державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак станом на час подання цієї позовної заяви рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора державної організації Комбінат «Прогрес» Держрезервом не виконане.

Тому позивач просив суд стягнути з Державного агентства резерву України) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, який станом на 22.07.2019 складає суму 98 536 грн. 14 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року позов задоволено. Суд стягнув з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, який станом на 22.07.2019 складає 98 536 грн. 14 коп.

Не погодившись з рішенням суду, Державне агентство резерву України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.91-94).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.119-125).

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга Державного агентства резерву України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При вирішенні справи районним судом встановлені наступні обставини.

04 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та Державним агентством резерву України укладено Контракт №34/11 з генеральним директором державної організації «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, що є у державній власності.

Згідно з Трудовим контрактом №34/11 від 04.10.2011 ОСОБА_1 призначається на посаду генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України на термін з 04.10.2011 до 03.11.2012. Додатковою угодою №2/34/11 від 07.06.2012 дію Трудового контракту №34/11 було продовжено на термін до 03.10.2016.

13 січня 2016 року видано наказ Державного агентства резерву України №6-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Згідно з п.1 Наказу №6-к від 13.01.2016 вирішено звільнити ОСОБА_1 13.01.2016 з посади генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту, п. 8 ст. 36 КЗПП України, дію контракту від 04.10.2011 №34/11 вирішено припинити 13.01.2016.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, треті особи: Державна організація комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, Київська міська державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та вирішено: визнати незаконним наказ Державного агентства резерву України №6-к від 13.01.16 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора державної організації Комбінат «Прогрес»; поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора державної організацію Комбінат «Прогрес»; стягнути з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 106 866, 49 грн. Судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню».

Судове рішення у трудовому спорі про поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора державної організації «Комбінат «Прогрес» та стягнення середнього заробітку вимушеного прогулу набрало законної сили 04 квітня 2018 року в день винесення постанови Апеляційного суду м. Києва, яким Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року по справі №761/4523/16-ц залишене без змін.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора державної організацію Комбінат «Прогрес» рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року у справі №761/4523/16-ц Держрезервом не виконане.

За встановлених обставин, районний суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову у повному обсязі.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що указані висновки районного суду не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення ст. 236 КЗпП України, оскільки не враховано їх у контексті обставин даної справи та у системному зв`язку із положеннями ч.3 ст. 21, ст. 23 КЗпП України.

При вирішенні справи районний суд обґрунтовано послався на наявність рішення суду про поновлення позивача на роботі, яке набрало законної сили та підлягає виконанню. Однак при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 за ст. 236 КЗпП України районний суд не звернув увагу на наступні положення трудового законодавства та обставини, що мають значення для вирішення справи.

За правилом ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Статтею 236 КЗпП України урегульовано оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника.

У даній справі рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 працював у державній організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України за строковим трудовим договором - контрактом, терміном дії до 03 жовтня 2016 року (а.с.8 звор.).

На час вирішення його позову про поновлення на роботі (20.11.2017) та на час набрання рішенням про поновлення позивача на роботі (04.04.2018) термін дії контракту закінчився.

Тому після закінчення строку дії контракту трудові відносини сторін припиняються в силу положень п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Такий правовий висновок щодо неможливості поновлення на роботі після закінчення строку дії контракту викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 761/33202/16-ц, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд, з метою забезпечення однакового застосування норм матеріального права, вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень відповідача убачається, що Державне агентство резерву України вважає трудові відносини з ОСОБА_1 у будь-якому випадку припиненими у зв`язку із закінченням терміну дії контракту.

Оскільки термін дії контракту закінчився і в розпорядженні суду відсутні докази щодо продовження визначеного сторонами строку трудового договору, працівник, навіть у разі його поновлення на роботі за рішенням суду, підлягає звільненню у зв`язку із закінченням строку трудового договору (контракту) за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

З огляду на те, що термін дії контракту закінчився 03 жовтня 2016 року, у суду відсутні підстави вважати період з 21 листопада 2017 року до 27 липня 2019 року вимушеним прогулом, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за означений період.

За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома