КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/69/18 Головуючий у 1 інстанції: Зотько Т.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Заришняк Г.М.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року у складі судді Зотько Т.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» про визнання неправомірними дій, скасування акту державного виконавця та скасування постанови державного виконавця,-

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що на виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебувало виконавче провадження №2159969 з примусового виконання виконавчого листа №2-2323, виданого Деснянським районним судом м.Києва від 09.08.2010 року про стягнення з позивача на користь ПАТ «Місто Банк» заборгованості в сумі 155196 грн. 79 коп.

Зазначав, що 25 травня 2011 року старшим державним виконавцем Відділу було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Після ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження ним було з`ясовано, що 19.07.2016 року експертним бюро ТОВ «Українська експертна група» складено звіт про вартість вищевказаного майна, згідно якого ринкова вартість 1/4 частини зазначеної квартири складала 190 243 грн.

В подальшому державним виконавцем було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна позивача, а саме, 26.12.2016 року, 25.01.2017 року та 27.02.2017 року, але вони визнані такими, що не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгу.

Постановою державного виконавця від 12.06.2017 року нереалізоване майно боржника було передано стягувачу - ПАТ «Місто Банк». Оскільки на момент передачі спірного майна стягувачу звіт про його вартість втратив свою чинність, то позивач вважав дії відповідача такими, що проведені з порушенням ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», а тому складені акт та постанова старшого державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві про передачу арештованого майна позивача стягувачу - ПАТ «Місто Банк» від 12.06.2017 року повинні бути скасовані судом.

На підставі наведеного просив визнати дії Деснянського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у м.Києві неправомірними, скасувати акт та постанову старшого державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві про передачу арештованого майна позивача стягувачу - ПАТ «Місто Банк» від 12.06.2017 року (ВП №21599695).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на порушення державним виконавцем при реалізації арештованого майна боржника вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 за №68/5, а також Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 за №74/5, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені нормативні документи, на які посилається позивач втратили свою чинність ще до початку реалізації арештованого майна позивача.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. .

У судовому засіданні від 22.10.2018 року представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив суд про його задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також пояснив, що звіт, на підставі якого проводилися електронні торги та в подальшому передано стягувачу арештоване майно боржника ОСОБА_1 відповідно до положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» втратив свою чинність, а тому проведені державним виконавцем прилюдні торги з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив свою чинність, є порушенням встановлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме, ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п.3.2, 3.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року за №95/5.

Представник відповідача Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Танащук О.М. у судовому засіданні проти позовним вимог позивача заперечувала у повному обсязі і просила суд залишити їх без задоволення з тих підстав, що дії державного виконавця по реалізації та передачі арештованого майна боржника у виконавчому провадженні №21599695 повністю відповідали вимогам чинного законодавства. Вона пояснила, що у зв`язку з тим, що звіт про оцінку арештованого майна ОСОБА_1 закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка майна згідно вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» не проводилася. Так як що електронні торги щодо реалізації майна боржника, які тричі не були проведені через відсутність учасників торгів, а також у зв`язку із надходженням 03.04.2017 року від представника стягувача заяви про залишення за собою нереалізованого майна боржника, державним виконавцем у встановленому порядку, за ціною третіх електронних торгів було передано 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 стягувачу за виконавчим провадженням - ПАТ «Місто Банк».

Представник відповідача ПАТ «Місто Банк» - Коломієць М.В. у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що вони є незаконними та необґрунтованими. Зазначила, що проведені в ході виконавчого провадження дії державного виконавця щодо проведення електронних торгів та передачі нереалізованого майна стягувачу повністю відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», так як відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5 арештоване майно боржника тричі виставлялося на торги. У зв`язку з тим, що попередні торги не відбулися, вартість майна щоразу зменшувалася до того розміру, який був передбачений Законом. На підставі ч.9 ст.61 Закону майно було передано стягувачу за ціною третіх електронних торгів.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві від 24.09.2010 року було відкрито виконавче провадження №21599695 з примусового виконання виконавчого листа №2-2323, виданого 09.09.2010 року Деснянським районним судом м.Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Місто Банк» боргу в сумі 15 5196 грн. 79 коп. (т.1 а.с.156).

Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.10.1997 року Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради, ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири №119, загальною площею 69,7 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.119).

Встановлено, що 25.05.2011 року старшим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №21599695 та в межах суми звернення стягнення - 155196 грн. 79 коп. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (т.1 а.с.157).

03.04.2012 року державним виконавцем Відділу було складено акт опису й арешту майна боржника ОСОБА_1 , а саме, 1/4 частини вищевказаної квартири, яку також було передано під підпис боржнику на відповідальне зберігання (т.1 а.с.158-161).

Постановою державного виконавця від 12.07.2016 року у виконавчому провадженні №21599695 було призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - ТОВ «Українська експертна група» (т.1 а.с.178).

За наданим висновком про вартість майна від 19.07.2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Українська експертна група», ринкова вартість 1/4 частини квартири №119, загальною площею 69,7 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 станом на 19.07.2016 року становила 190243 грн. (т.1 а.с.129).

Так, абзац четвертий пункту 9 вищевказаного Висновку містить застереження про те, що строк його дії з дати затвердження складає шість місяців.

Копія вищевказаного звіту була направлена сторонам виконавчого провадження згідно супровідного листа №114/17 від 16.08.2016 року. Останнім було роз`яснено про можливість ознайомитися з його повним змістом (т.1 а.с.179).

21.11.2016 року начальником Деснянського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Ніколаєвим С. В . була створена заявка на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Вартість майна була визначена згідно висновку про вартість майна від 19.07.2016 року у розмірі 190 243 грн. (т.1 а.с.117).

Державним виконавцем було складено відповідний Акт передачі документів щодо реалізації майна, арештованого державним виконавцем в межах виконавчого провадження №21599695, а саме зазначеної вище частини квартири, початкова вартість якої була визначена в сумі 190 243 грн. (т.1 а.с.116).

Згідно з протоколом №223862 проведення електронних торгів 29.12.2016 року призначені електронні торги (реєстраційний номер лота - 186609) щодо продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (стартова ціна 190 243 грн.), не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.1 а.с.126).

Як вбачається з наданої суду копії протоколу №236722 електронних торгів, 20.02.2017 року призначені електронні торги (реєстраційний номер лота - 197329) щодо продажу 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (стартова ціна 133 170 грн. 10 коп.) не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.1 а.с.115).

Дана обставина також підтверджується наданою копією листа ДП «Сетам» Філія у м.Києві та Київській області від 27.02.2017 року за №299-17 ІПР (т.1 а.с.67).

Відповідно до матеріалів справи, 29.03.2017 року Відділом на адресу ПАТ «Місто Банк» було направлено листа за №21599695/17 з наданою пропозицією протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника, а саме, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вказане майно не було реалізоване на третіх електронних торгах (т.1 а.с.113).

03 квітня 2017 року на адресу Відділу надійшла заява представника стягувача з повідомленням про те, що стягувач надає всю згоду на залишення за собою нереалізованого на прилюдних торгах вищевказаного нерухомого майна в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Місто Банк» за ціною третіх електронних торгів у сумі 133 170 грн. 10 коп. (т.1 а.с.112).

12.06.2017 року старшим державним виконавцем Відділу Танащук О.М. було винесено постанову про передачу в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-2323 від 09.09.2010 року нереалізоване майно боржника стягувачу - ПАТ «Місто Банк». Копія вказаної постанови була направлена учасникам виконавчого провадження (т.1 а.с.108, 109).

Як було зазначено старшим державним виконавцем у вищевказаній постанові, 26.12.2016 року, 25.01.2017 року та 20.02.2017 року електронні торги з реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , не відбулися, у зв`язку з чим державним виконавцем в подальшому проводилася уцінка майна, а саме, від 190 243 грн. до 161 706 грн. 55 коп., та до 133 170 грн. 10 коп.

На підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу в розмірі 133 170 грн. 10 коп. від 12.06.2017 року передано 1/4 частину квартири №119, загальною площею 69,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.110).

Звертаючись до суду з даним позовом про визнання дій Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві неправомірними та скасування акту та постанови старшого державного виконавця про передачу майна ПАТ «Місто Банк» у рахунок погашення боргу від 12.06.2017 року, позивач посилається на порушення відповідачем установленим законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, а саме, на їх проведення у виконавчому провадженні №21599695 за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону №1404-VIII виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згідні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Листом №114/17 від 16.08.2016 року державний виконавець Соколова Ю.С. надіслав сторонам виконавчого провадження копію звіту про незалежну оцінку арештованого майна. В направленому листі виконавець повідомляла, що сторони мають можливість ознайомитись з результатами оцінки майна, а також про право його оскарження.

Проте, позивач правом оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна у судовому порядку у 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення не скористався.

При цьому, частиною шостою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Однак, якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Висновок про вартість майна від 19.07.2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Українська експертна група», втратив свою чинність 19.01.2017 року.

Відповідно до наданої суду копії Акту передачі документів щодо реалізації майна, 21.11.2016 відбулася передача документів з реалізації арештованого державним виконавцем в межах виконавчого провадження №21599695 майна боржника, а саме, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Отже, як вірно вважав суд першої інстанції, у даному випадку були відсутніми підстави для проведення повторної оцінки майна, яке підлягало реалізації, так як вищевказаний Висновок втратив свою чинність після передачі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 та до закінчення процедури її реалізації.

Згідно з положеннями ч.1 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

За ч.4 ст.61 Закону №1404-VIII Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

ДП «Сетам» під час проведення реалізації майна керується Порядком реалізації арештованого майна, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431.

Відповідно до п.3 р.2 вказаного Порядку (у редакції від 29.09.2016 року) виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Як вбачається з абзацу першого та третього п.4 р.2 Порядку начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом з документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Згідно з п.1 розділу ІХ Порядку не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85%, а рухоме майно - 75% його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється Організатором на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Організатор після підписання протоколу електронних торгів, що не відбулися, зобов`язаний виставити майно на реалізацію за ціною, яка визначається з урахуванням абзаців першого та другого цього пункту, не пізніше як протягом п`яти робочих днів з дня підписання протоколу.

Повторні (треті) електронні торги проводяться у строки, передбачені пунктом 3 розділу ІІІ цього Порядку, а майна, що швидко псується, - у строки, визначені пунктом 1 розділу VІІ цього Порядку, згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, визначена за наслідками зменшення ціни, є стартовою ціною реалізації майна на повторних (третіх) електронних торгах (п.2 розділу 9 Порядку).

За ч.6 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу та пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

З матерів справи вбачається, що уцінка нереалізованого майна боржника у наступні електронні торги проводилася у порядку та розмірі, що визначені Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5.

Щодо посилань позивача на порушення державним виконавцем при реалізації арештованого майна боржника вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 за №68/5, а також Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 за №74/5, то як вірно вважав суд, вони не могли прийнятися до уваги судом, так як зазначені нормативні документи, на які посилається позивач, втратили свою чинність ще до початку реалізації арештованого майна позивача.

За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги позивача не підлягали до задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: