ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2337/19 Справа № 185/6990/17 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати виконавчий надпис №546, виданий 22.03.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магіровською Оленою Вікторівною про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 153946, загальною площею 67 м.кв., житлова площа 40,7 кв.м., сума боргу 557 481,37 грн., таким, що не підлягає виконанню. Мотивував вимоги тим, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с.а.с.2-4,110-112).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - відмовлено (а.с.183-185).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том а.с.195-199).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що строки пред`явлення ПАТ « Кредобанк» до виконання виконавчого надпису №546 вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магіровською О.В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 не були пропущені, до того, зазначений позивачем мотив не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обраний позивачем спосіб, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вказані висновки суду 1 інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Виконавчий напис Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) віднесено до категорії інших виконавчих документів.

Пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) встановлено,що інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання - протягом року.

Пунктом 3 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) встановлено,що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) встановлено,що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2010 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магіровською Оленою Вікторівною було вчинено виконавчий напис №546, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 153946,загальною площею 67 м.кв., житлова площа 40,7 кв.м., сума боргу 557 481,37 грн. (а.с.5).

29.04.2010 року по вказаному виконавчому напису було відкрито виконавче провадження.

Згідно копії ВП - спецпідрозділу, вбачається, що у 2011 році виконавчий напис було повернуто стягувачу (а.с.166-167).

12.04.2012 року виконавчий напис було знову передано на виконання до відділу державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції, у Дніпропетровській області.

04.09.2014 року виконавчий напис було повернуто стягувачу так як рішенням суду від 24.06.2013 року квартиру АДРЕСА_1 виключено з акту опису та арешту. Вказане підтверджено копією витягу (а.с.165)

04.02.2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області вказане рішення було скасовано.

02.06.2016 року ПАТ « Кредобанк» направив до виконання вказаний виконавчий напис.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції, у Дніпропетровській області від 06.06.2016 року було відкрито виконавче провадження (а.с.6).

Врахувавши зазначене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не було пропущено, а тому й відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки стягувач звернувся до виконавчої служби з пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, колегія суддів не приймає до уваги, з тих підстав, що ці доводи зводяться до не згоди з постановою про відкриття виконавчого провадження №51404259 від 06.06.2016 року, а дана постанова на даний час не оскаржена і виконавче провадження знаходиться в стадії виконання виконавчого напису.

Крім того, апелянтом не наведено визначених законом підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо достатності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої заперечення та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: