ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року

м.Суми

Справа №575/331/19

Номер провадження 22-ц/816/3048/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ключника Сергія Вікторовича,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Суслова Вадима Юрійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року в складі судді Савєльєвої А.І., постановленої у смт. Велика Писарівка, повний текст якої складений 28 березня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: секретар Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, приватний нотаріус Великописарівського районного нотаріального округу Васильченко Наталія Вікторівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, посвідченого 29 січня 2019 року секретарем Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, складеного від імені ОСОБА_3 на користь відповідача.

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що її батько ОСОБА_3 за життя склав на її користь заповіт, який був посвідчений 24 березня 2012 року секретарем Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. До вересня 2018 року вони з батьком проживали разом і вели спільне господарство, після чого заявниця виїхала на заробітки за кордон, а її сестра забрала батька до Російської Федерації. Проте, у листопаді 2018 року батька забрала до себе третя сестра - ОСОБА_4 у смт Старий Мерчик Харківської області, де він жив до дня своєї смерті. Зазначає, що підпис її батька в оспорюваному заповіті від 29 січня 2019 року на користь відповідача не належить ОСОБА_3 , підтвердженням чому є зразки його підпису і почерку за різні періоди його життя. До того, ж батько хворів на цукровий діабет і фактично перебував у безпорадному стані, а тому не міг дістатись до селищної ради для підписання заповіту. Крім того, вказує, що після складення заповіту на її користь батько не мав наміру змінювати або відміняти заповіт від 24 березня 2012 року.

Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року відкрито провадження у даній справи та призначено її до судового розгляду.

ОСОБА_2 оскаржив вказану ухвалу суду першої інстанції в частині недотримання правил підсудності. Вказуючи на порушення судом норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що предметом спірних правовідносин є заповіт, а не спадкове нерухоме майно, тому підсудність має визначатись за правилами ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем проживання відповідача, який зареєстрований у смт Старий Мерчик, Валківського району, Харківської області. Відтак вважає, що справа підсудна Валківському районному суду Харківської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши думку відповідача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції вважав, що справа підсудна Великописарівському районному суду Сумської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.19 ЦПК України).

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільне від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємців за законом на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Більш того, згідно із абз. 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 Постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зі змісту позовних вимог (а.с. 2-4), а також зі змісту оспорюваного заповіту (а.с. 11) вбачається, що до складу спадщини уходять майнові права спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Великописарівського району Сумської області, а тому на спори, що виникають з приводу вказаного майна, розповсюджується правило виключної підсудності.

Крім того, з довідки з місця проживання померлого спадкодавця вбачається, що він на момент смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , а отже, відповідно до вимог передбачених ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відтак, колегія суддів вважає, що наявні підстави вважати, що спір виник саме з приводу нерухомого майна, тому у даному випадку суд першої інстанції мав законні підстави застосовувати правила виключної підсудності передбачені ч.1 ст.30 ЦПК України.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу місцевого суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

С. Г. Хвостик