Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/557/17
Провадження по справі 2/281/94/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гельвейчук І.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Мосейчук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, Лугинської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2019 року до Лугинського районного суду з Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, разом з постановою від 13.03.2019 року.

13.03.2019 Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції

10.04.2019 року винесено ухвалу про прийняття справи до свого провадження суддею Лугинського районного суду Житомирської області Свинченко Г.Д.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.08.2003 року Лугинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_7

Позовна заява мотивована тим, що після смерті її батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли майновий та земельний паї, а також житловий будинок з надвірними будівлями у с. Осни Лугинського району Житомирської області. Спадкоємцями першої черги за законом були діти померлого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та вона, у рівних частках. В установлений строк ні вона, ні її брати до нотаріальної контори для отримання спадщини не звертались, домовленості про розподіл спадкового майна між ними не було. У жовтні 1999 року вона та ОСОБА_7 фактично вступили у володіння частиною спадкового майна. Про те, що ОСОБА_7 у 2003 році таємно від неї звернувся до Лугинської державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,32 га на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 вона дізналась у 2017 році, тому була змушена звернутися до суду.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02 серпня 2003 року Лугинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_7 .

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2019 року було залучено в якості співвідповідача Лугинську державну нотаріальну контору та третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 .

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила про їх задоволення.

Представник відповідача та співвідповідача в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без участі їх представників. Рішення суду просили прийняти на розсуд суду.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник третіх осіб, ОСОБА_9 , яка представляє інтереси: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що ОСОБА_7 після смерті свого батька ОСОБА_8 спадщину оформив у встановленому законом порядку. Натомість позивач у встановленому законом порядку до нотаріуса не звернулася. З позовом про встановлення факту прийняття спадщини до суду не зверталася.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що в позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтв про смерть серії НОМЕР_2 від 12.07.1999 року та серії НОМЕР_3 від 23.09.1999 року.

Відповідно до довідки Липниківської сільської ради Лугинського району № 198 від 27.02.2018 року ОСОБА_8 на день своєї смерті проживав та був зареєстрований в с. Осни Лугинського району Житомирської області один.

Відповідно до довідки Липниківської сільської ради Лугинського району № 199 від 27.02.2018 року ОСОБА_7 після смерті свого батька, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки він розпоряджався та користувався спадковим майном після його смерті.

Позивач є донькою ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 11.04.1961 року.

Відповідно до оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2003 року спадкоємцем майна померлого ОСОБА_8 є його син ОСОБА_7 Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) КСП "Липники" с. Липники, Лугинського району, Житомирської області належного померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії НОМЕР_5 № НОМЕР_6 КСП "Липники" с.Липники, Лугинського району виданого Лугинською райдержадміністрацією 28.10.1997 року. Розмір вказаної земельної частки (пай) становить 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 05.04.2017 року.

Відповідно до копії заповіту від 23.10.2013 року ОСОБА_7 заповів державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № НОМЕР_8 , серія ЯМ НОМЕР_9 , серія ЯМ НОМЕР_10 , серія ЯМ № 544246 видані 27.05.2011року на підставі розпорядження № 122 голови Лугинської РДА Герасимчук ОСОБА_11 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали покази з приводу того, що померлий ОСОБА_8 , дійсно на день смерті проживав та був зареєстрований в с. Осни Лугинського району Житомирської області, доглядав за ним його син, ОСОБА_7 та невістка, ОСОБА_2 , які проживали в с. Осни Лугинського району Житомирської області, допомагали йому по домогосподарству, а після його смерті доглядали за будинком, обробляли земельні ділянки та розпоряджалися майном, яке належало померлому ОСОБА_8 . Позивачка час від часу навідувала батька, але спільно з ним не проживала та недоглядала його. Зі слів померлого, ОСОБА_7 та його дружини, їм відомо було, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , усно, розподіли своє майно між своїми дітьми за життя і сертифікат на землю, передали ОСОБА_7

Допитаний у судовому засіданні представник Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, голова сільської ради ОСОБА_14 , з приводу виданої Липниківською сільською радою довідки № 864 від 06.11.2018 року та ним підписану, про те, що позивачка, ОСОБА_1 проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 по день смерті з своєю матірю ОСОБА_10 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з батьком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтвердив її дійсність. Обгрунтував це тим, що помилково ототожнив «проживання без реєстрації» і «час від часу перевідування» батьків та достеменно підтвердив, що позивачка не проживала без реєстрації за вище вказаною адресою разом зі своїми батьками на день їх смерті, а проживала за місцем своєї реєстрації, а саме в с. Липники Лугинського району Житомирської області, батьків лише провідувала.

Враховуючи зазначене, довідку № 864 від 06.11.2018 року, видану Липниківською сільською радою Лугинського району, суд не може взяти до уваги та розцінювати її як доказ, оскільки зазначені в ній дані в судовому засіданні під час допиту голови Липниківської сільської ради ОСОБА_14 . свого підтвердження не знайшли.

Судом також досліджено спадкову справу № 722888250 до майна померлого ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка надійшла 02.08.2003 року, зареєстрована за № 95 до Лугинської державної нотаріальної контори від Герасимчука К.П ОСОБА_15 зазначено, що ОСОБА_7 просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в с. осни Лугинського району Житомирської області на майно у вигляді сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_11 КСП «Липники» виданий Лугинською райдержадміністрацією від 28.10.1997 року. У заяві також зазначено, що крім нього спадкоємцями є: ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , які спадщину не прийняли. Особу заявника встановлено, справжність підпису перевірено по паспорту. Факт прийняття спадщини перевірено по поданому заявником сертифікату що належить померлому. Державний нотаріус, підпис, О.О. Можарівська.

02.08.2003 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Лугинської ДНК, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) КСП «Липники» с. Липники Лугинського району Житомирської області належного померлому ОСОБА_16 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_11 КСП «Липники» виданий Лугинською райдержадміністрацією від 28.10.1997 року.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що була державним нотаріусом Лугинської ДНК та безпосередньо вона заводила спадкову справу № 72/2888250 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та видавала свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.08.2003 року. Під час видачі заведення спадкової справи нею було перевірено по паспорту особу заявника (спадкоємця), його родинні зв`язки з померлим та правовстановлюючий документ на майно, яке належало померлому, після чого було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_7 . Інших спадкоємців, які б безпосередньо зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 не було, що також підтверджується і матеріалами спадкової справи, яка заводилася відповідно до діючого на той час законодавства та норм ЦК УРСР.

Так, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно зі ст.549 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_8 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване.

В даному випадку, обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалася на те, що фактично вступила в управління спадковим майном, однак доказів з даного приводу не надала.

Разом з тим, судом достеменно встановлено та не заперечувалося позивачем, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса не зверталася, в установленому законом порядку спадщину не прийняла, в судовому порядку факт прийняття спадщини не встановлювала.

Крім того, під час судового розгляду справи позивачем не доведено того, що ОСОБА_7 не мав права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_8 .

Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України оставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України, іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (абз. 3 п.27 постанови Пленуму №7). Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його не уповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

На підставі ст. 16, 1301 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, Лугинської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково, - шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду у письмовій формі з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного тексту рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений 25.11.2019 року.

Суддя Г.Д. Свинченко

Повний текст рішення суду виготовлено 25.10.2019 року.