ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/415/19 Справа № 194/428/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Пономаренко І.П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № DNG0AE00000106 від 05 червня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 29922,54 доларів США на термін до 05 червня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

У зв`язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 144557,75 доларів США, що утворилася станом на 05.03.2015 року та яка складається з: - 27600,32 доларів США - заборгованості за кредитом; - 31838,92 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1885,05 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; - 83233,46 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також судові витрати по справі.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи рішення суду, яке набрало законної сили, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, комісії та пені, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахувань на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про відмову у задоволенні позову є помилковими, оскільки рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року не виконано, вимоги кредитора не задоволено, а тому зобов`язання за кредитним договором не припинилися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 29 922 доларів 54 центів США на купівлю автомобіля, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з кінцевим терміном повернення - 05 червня 2012 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору від 05 червня 2006 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 05 червня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач надав в заставу рухоме майно, а саме - автомобіль «Nissan», модель: «Murano», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що за порушення умов договору відповідач повинен сплачувати пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року у цивільній справі № 2-39/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2006 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме - на автомобіль «Nissan», модель «Murano», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 . договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції України, а також з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вказаного майна.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що враховуючи рішення суду, яке набрало законної сили, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, комісії та пені, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахувань на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року не виконано, вимоги кредитора не задоволено, а тому зобов`язання за кредитним договором не припинилися колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, проте доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду надано не було.

А отже банком не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а інших вимог пере судом Банк не ставив.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко