Справа № 183/1401/17
№ 2/183/129/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участю секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному частковому майні та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

23 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05 вересня 2019 року, просила суд припинити право власності відповідача на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння, що належала відповідачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 23 вересня 2005 року по 12 березня 2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час їхнього спільного проживання у шлюбі сторонами було набуте певне нерухоме майно, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року проведено поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та зокрема, визнано за кожним із сторін право власності на Ѕ частку вказаного житлового будинку.

Таким чином, на сьогоднішній день сторони являються власниками по Ѕ частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи, розділити спірний житловий будинок в натурі між співвласниками не можливо, тому вони дійшли згоди щодо сплати позивачем грошової компенсації за належну відповідачеві частку житлового будинку та припинення його право власності у спільному частковому майні.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонова Д.О. від 20 квітня 2017 року відкрите провадження у справі.

14 червня 2017 року, а в подальшому 11 квітня 2018 року відповідними ухвалами суду за клопотання позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинялося.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23.11.2018 року справа надійшла в провадження судді Сороки О.В.

22 січня 2019 року з експертної установи до суду повернуто справу разом з висновком судової будівельно-технічної експертизи.

У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, у зв`язку з чим, судом проводився розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 , з урахуванням висновку експертизи, уточнила свої позовні вимоги, подавши до суду відповідну заяву (а.с.115), у якій одночасно просила подальший розгляд справи проводити у її відсутність.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову (а.с.118), у якій, зокрема зазначив, що вони з позивачем дійшли домовленості щодо сплати нею на його користь грошової компенсації вартості належної йому Ѕ частки спірного житлового будинку, тому він не заперечую проти припинення його права власності на частку в спільному майні. На підтвердження отриманої ним від позивача грошової компенсації надав до суду оригінал розписки від 05.09.2019 року (а.с.118), справу просив розглядати у його відсутність (а.с.120).

Зважаючи на подані сторонами заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року, яким в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в цілому складається з: будинку літ.А, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м., л.кухні літ.Б, вбиральні літ.К, альтанки літ.З, л.кухні літ.Е, гаражу літ.Ж, погрібу літ.М, навісу літ.Н, гаражу літ.Л, колодязю літ.к1 (1/2 частка), огорожі №2,№3,№4,№7, воріт № 5 , хвіртки №6, дворового покриття №І, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 09 вересня 2015 року (а.с.41-42).

На підставі зазначеного рішення суду, ОСОБА_1 30 листопада 2015 року зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на Ѕ частку спірного домоволодіння, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51069887 від 28.12.2015 року (а.с.45).

Так, у відповідності до п.3 висновків експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.103) варіанти поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників у праві власності (1/2 частина), або з незначним відхиленням від неї, - відсутні.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

У відповідності до вимог ст. 365 ЦК України, право особи на часту у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року (справа 6-68 ЦС14).

Поряд з цим, ч. 2 ст. ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У відповідності до ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Аналіз зазначених норм закону, з урахуванням висновку експерта, відповідно до якого, спірне майно у стані, в якому знаходиться на момент розгляду справи є неподільним, сторони дійшли згоди щодо вартості компенсації за Ѕ частину нерухомого майна, що не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, до прийняття рішення судом позивач сплатила відповідачеві грошову компенсацію належної йому частки у спільному майні. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини, дають суду підстави для припинення права власності ОСОБА_2 наЅ частку спірного житлового будинку та визнання права власності на цю частку домоволодіння за позивачем ОСОБА_1

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.1), половину з яких суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету, а іншу половину стягнути на її користь з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,12,76,81,82,89,141,223,263, 265ЦПК України, 364, 365, 392 ЦК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в цілому складається з: будинку літ.А, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м., л.кухні літ.Б, вбиральні літ.К, альтанки літ.З, л.кухні літ.Е, гаражу літ.Ж, погрібу літ.М, навісу літ.Н, гаражу літ.Л, колодязю літ.к1(1/2 частка), огорожі №2,№3,№4,№7, воріт № 5 , хвіртки № 6 , дворового покриття №І, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в цілому складається з: будинку літ.А, загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 39,7 кв.м., л.кухні літ.Б, вбиральні літ.К, альтанки літ.З, л.кухні літ.Е, гаражу літ.Ж, погрібу літ.М, навісу літ.Н, гаражу літ.Л, колодязю літ.к1(1/2 частка), огорожі №2,№3,№4,№7, воріт № 5 , хвіртки № 6 , дворового покриття №І, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) з державного бюджету 320 (триста двадцять) грн., що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.