Справа № 758/6338/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

03 жовтня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив позов у Подільському районному суді м. Києва до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2014 року в результаті ДТП, яке сталось з вини відповідача, позивачеві було заподіяно майнову та морально шкоду.

Відповідно до висновку експертизи, майнова шкода, завдана автомобілю «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , що належав позивачеві, становить 14820,00 доларів США, що еквівалентно 174211,98 грн., вартість матеріального збитку - 89657,00 грн., вартість відновлювального ремонту - 142506,30 грн.

01.07.2014 року АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснено часткову страхову виплату у розмірі 36501,71 грн. На момент ДТП вартість автомобіля становила - 172260,80 грн. Страховою компанією визнано повну загибель транспортного засобу.

Позивач зазначає, що з відповідача, як особи визнаної винною у скоєнні ДТП, підлягає стягненню різниця між вартість автомобіля в розмірі 172260,80 грн. та 127001,71 грн. сумою страхового відшкодування, тобто 45259,09 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9986,02 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн.

Позивач в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представник позивача до суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 03.10.19 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, притягнуто до кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з відповідача 4593 грн. 02 коп. витрат на правову допомогу, 15000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти вимог відмовлено. (а.с. 8-13)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.03.2015 року, вирок суду першої інстанції від 01.12.2014 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 скасовано, з призначенням в цій частині нового розгляду в порядку цивільного судочинства. В решти вирок залишено без змін. (а.с. 14-19)

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року, заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, повернуто заявникові. (а.с. 20)

Відповідно до встановлених вироком суду обставин, 16.05.2014 року приблизно о 09 год. 20 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_2 , вчинив ДТП за участю автомобіля «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті ДТП позивачу було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. (а.с. 9)

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав, щиро розкаявся, проте цивільний позов ОСОБА_1 не визнав, з підстав того, що вимоги на думку ОСОБА_2 були завищеними. Повідомив суд про бажання відшкодувати заподіяну шкоду частинами.

Відповідно до Договору страхування наземного транспорту № 3672372 від 21.10.2013 року, майновий інтерес щодо автомобіля «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 було застраховано в АТ «СК «АХА Страхування». Страхова сума згідно умов договору 135000,00 грн. (а.с. 31-36)

Відповідно до Звіту № 198/14 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.06.2014 року, вартість матеріального збитку завданого автомобіля становить 89651,0 грн., а вартість відновлювального ремонту становить - 142506,30 грн. (а.с. 91)

Згідно розрахунку страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування», сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті власнику пошкодженого автомобіля «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 становить 36501,71 грн. (а.с. 42)

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28.07.2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «СК «АХА Страхування» про визнання пункту договору страхування недійсним та стягнення суми страхового відшкодування було відмовлено. (а.с. 79-86) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.01.2017 року, рішення суду першої інстанції від 28.07.2016 року залишено без змін. (а.с. 91)

На виконання вимог п. 24.8 Договору, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (142 506,30 грн.), розміру страхової суми на момент укладення Договору (135 000, 00 грн.), Страховиком було кваліфіковано подію за випадком повна загибель транспортного засобу та здійснено розрахунок страхового відшкодування за таким випадком.

Суд, в своєму рішення від 28.07.2016 року, встановив факт того, що виплата страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування» здійснена позивачу у встановлений законом та договором строк.

До суми страхового відшкодування відповідачем включено залишкову вартість пошкодженого транспортного засобу в сумі - 90500,00 грн., що підтверджується додатком № 1 від 01.07.2014 року до договору та зобов`язуючою пропозицією і довідкою ДАІ про зняття з реєстрації для продажу, що разом становить 127001,71 грн.

За таких обставин, розмір майнової шкоди, який має намір стягнути позивач з відповідача становить 45259,09 грн. (172260,80 грн. - 127001,71 грн.)

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути на його користь, суму майнової шкоди, саме з особи винної у її завданні.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_2 була встановлено відповідним судовим рішенням, а саме вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на те, що в межах розгляду кримінальної справи, позивачем було понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 9986,02 грн., а питання про відшкодування цих витрат рішенням суду не вирішено (у зв`язку із скасування вироку в цій частині та направленні питання на новий розгляд), суд вважає за необхідне стягнути ці витрати з відповідача на користь позивача в межах розгляду цієї справи.

Факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у вищевказаному розмірі підтверджено квитанціями, що містяться в матеріалах справи на суми 6060 грн. (а.с. 21), 301,00 грн., (а.с. 22) 2072,00 грн. (а.с. 22 з.в.), 952,50 грн. (а.с. 23), 600 грн. (а.с. 23 з.в.)

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

Позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000 грн. Суд, керуючись принципом співмірності, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди в межах суми 15000 грн. 00 коп. А відтак, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) суму майнової шкоди в розмірі 45259 грн. 09 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 9986 грн. 02 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. 00 коп., що разом становить 70245 грн. 11 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 702 грн. 45 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко