КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Волчко А.Я.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7057/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Вичікова Віктора Васильовича на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 21 квітня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Джуринською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис 11.

В шлюбі народилось дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають зі позивачкою та перебувають на її утримані.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року відповідач зобов`язаний виплачувати щомісячно на утримання дочок аліменти у розмірі 1000 грн кожній, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13 лютого 2008 року.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2008 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року в частині збільшення розміру аліментів в твердій сумі змінено та зменшено їх розмір з 2000 гривень до 1000 гривень по 500 гривень, в решті рішення суду залишено без змін.

Позивачка зазначала, що внаслідок невиконання відповідачем вище зазначених рішень суду станом на 31 серпня 2015 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на її користь в сумі 100 802,68 грн, що підтверджується доданими до заяви розрахунками державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ.

За період з вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року заборгованість склала 7 364,91 грн, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 15 684,00 грн, за період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року - 4 192,15 грн.

Згідно розрахунку сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 27 241,06 грн.

За період з вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року сума індексації склала З 032,00 грн, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 9 096,00 грн, за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року - 6 822,00 грн.

Згідно розрахунку сума індексації, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 18 950,00 грн.

Згідно виконавчого листа від 03 січня 2014 року по справі №369/8696/13-ц борг з урахуванням індексу інфляції складає 92 612,68 грн. За період з грудня 2013 р. по вересень 2015 року (всього 761 день) складає 70 200,41 грн. Разом сума індексації складає 89 150,41 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 27 241,06 грн та суму індексації у в розмірі 89 150,41 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2019 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Вичіков В.В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У апеляційній скарзі вказував, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 196 СК України неустойка (пеня) за несплату аліментів стягується за наявності вини платника. Оскільки у вказані періоди відповідач частково сплачував аліменти, пеня за прострочення сплати аліментів стягнута всупереч закону. До того ж, позивачкою невірно здійснено розрахунок індексації, в тому числі двічі за одні й ті самі періоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною. Рішення суду ухвалене на підставі належних та допустимих доказів, є законним та обґрунтованим. Тому підстави для його скасування чи зміни відсутні. Просить залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 116 391,47 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 21 квітня 1998 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2005 року розірвано, видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7).

Сторони від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року відповідач зобов`язаний виплачувати щомісячно на утримання дочок аліменти у розмірі 1000 грн кожній, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13 лютого 2008 року.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10 жовтня 2008 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2008 року в частині збільшення розміру аліментів в твердій сумі змінено та зменшено їх розмір з 2000 гривень до 1000 гривень по 500 гривень на кожну, в решті рішення суду залишено без змін (а.с.8-9).

Станом на 31 вересня 2015 року за відповідачем утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 100 802,68 грн, що підтверджується розрахунками державного виконавця Відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції (а.с. 11).

Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Вказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18).

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Як видно із матеріалів справи, позивачка здійснила розрахунок неустойки (пені) за встановленою законом формулою. З наданого розрахунку неустойки (пені) вбачається, що за період з вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року розмір пені склав 7 364,91 грн, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 15 684,00 грн, за період з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року - 4 192,15 грн. Загальна сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки складає 27 241,06 грн (а.с.12-13).

Жодних аргументів на спростування вказаного розрахунку відповідач не навів.

З огляду на те, що позивачка здійснила розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у відповідності до вимог чинного законодавства, а відповідач наданий розрахунок не спростував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 27 241,06 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

З наданого розрахунку індексації вбачається, що за період з вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року сума індексації склала 3 032,00 грн, за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 9 096,00 грн, за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року - 6 822,00 грн. Загальна сума індексації, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки складає 18 950,00 грн.

Враховуючи, що заборгованість по сплаті аліментів за вказаний період є доведеною, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність підстав для стягнення індексації у розмірі 18 950,00 грн в на підставі ст. 184 СК України.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення індексації в розмірі 89 150,41 грн та вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення з огляду на таке.

Так, розраховуючи розмір індексації, позивачка посилається на те, що у листопаді 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалене рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 92 612,68 грн, на підставі якого видано виконавчий лист від 03 січня 2014 року по справі №369/8696/13-ц (а.с.15).

Як видно із доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивачка розрахувала суму індексації за грудень 2013 року - вересень 2015 року (всього 761 день) на суму 92 612,68 грн в розмірі 70 200,41 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення індексації в повному обсязі, не врахував того, що заборгованість по аліментам на користь позивачки у розмірі 92 612,68 грн вже стягнуто рішенням суду з урахуванням індексу інфляції. І ця заборгованість за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі рішення суду, а відтак, не є аліментами, що підлягають індексації в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 184 СК України.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що загальна сума індексації, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки складає 18 950,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини за несплату аліментів відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки наявні у матеріалах справи копії квитанцій не є належними та допустимими доказами на підтвердження сплати відповідачем аліментів на користь позивачки. Так, із наданих відповідачем копій квитанцій не можна зробити висновок щодо конкретного адресата та щодо призначення платежу. Жодних доказів того, що позивачка отримала вказані кошти, відповідач також не надав.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми індексації - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивачки суми індексації в розмірі 18 950,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вичікова Віктора Васильовича задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року скасувати в частині стягнення суми індексації, ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення індексації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму індексації в розмірі 18 950 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко