Провадження № 2-ві/522/29/19
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

05 червня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Скибінської Є.С.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Бондаря В`ячеслава Яковича у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (с. Бондар В.Я.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

04.06.2019 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заявила заяву про відвід головуючому судді Бондарю В.Я., яка обґрунтована тим, що справа слухається вже майже рік та суддя двічі повернув заяву про забезпечення позову як неналежно оформлену. Вказує, що відповідач може сплачувати аліменти адже працює за кордоном та має у власності низку об`єктів. Представник позивача зазначає, що має сумніви щодо неупередженості судді та заявляє відвід з метою усунення сумнівів в реалізації права на справедливий суд.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (с. Бондар В.Я.) від 04.06.2019 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Заяву представника позивача ОСОБА_4 про відвід головуючої судді передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бондаря В.Я.

У порядку авторозподілу заява про відвід головуючого судді Бондаря В.Я. надійшла до провадження судді Донцова Д.Ю. 05.06.2019 року.

Пунктами 7 та 8 статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відвід головуючого судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Як вбачається, в обґрунтування для відводу судді Бондаря В.Я. заявник посилається на те, що справа слухається вже майже рік та суддя двічі повернув заяву про забезпечення позову як неналежно оформлену. На думку заявника, вищевказане викликає сумніви щодо неупередженості головуючого судді при розгляді справи.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Між тим, суд не вбачає підстав для відводу судді Бондаря В.Я., визначених ст.36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді, не надано жодних належних та допустимих доказів того, що головуючий здійснює будь-які дії, які можуть вплинути на об`єктивний та неупереджений розгляд даної справи. Окрім того незгода з процесуальними рішеннями, зокрема повернення заяви про забезпечення позову з мотивів неналежного оформлення не може бути підставою для відводу судді, згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відвід головуючого судді у рамках цивільної справи №522/16961/18.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відвід судді Бондаря В`ячеслава Яковича у справі №522/16961/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Повернути справу для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Ю. Донцов