Справа № 219/3132/19
Провадження № 2/219/1510/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

10 жовтня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

22 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у нього поганий слух. Прочитавши у «Робітничій газеті» оголошення «Товари поштою», а саме те, що можна замовити за зазначеними у оголошенні телефонами слуховий апарат, 08 січня 2019 року він замовив слуховий апарат до 130 дБ. 16 січня 2019 року він отримав поштою посилку з апаратом, сплативши за неї 404 грн.: 399 грн. за апарат та 5 грн. за пересилку грошей постачальнику. Але апарат, який йому надіслали, виявився бракованим, на ньому не працював регулятор гучності. Ніякого поліпшення та збільшення слуху у нього не було. Він став дзвонити до м. Одеси постачальнику товару, однак, йому спочатку казали зателефонувати ввечері, потім завтра і таке інше. Потім він зміг поговорити з якимось робітником тієї фірми і розповів йому про несправність слухового апарату. Йому сказали, що коли він поверне слуховий апарат, то йому повернуть гроші, що і було передбачено оголошенням, тобто повернення грошей в 14-денний термін. 28 січня 2019 року він описав несправність в отриманому слуховому апараті та надіслав його постачальнику. Після спливу 14-денної гарантії повернення грошей він зателефонував до м. Одеси, однак, на жоден із зазначених номерів він не зміг додзвонитися. Так тривало кілька днів. 14 лютого 2019 року з цього приводу він звернувся до Бахмутського відділу поліції, а потім 05 березня 2019 року до прокурора. Однак, йому було повідомлено, що ними не було встановлено особи, яка не виконує своїх умов договору з поставки якісного товару, та рекомендовано звернутися до суду. Таким чином, йому було завдано матеріальної шкоди на суму 432 грн. 24 коп. Крім того, вказаними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягала в ухиленні відповідача від своїх гарантійних обов`язків, а також відключенні між ними мобільного зв`язку, ухиленні від переговорних питань з повернення грошей за поставку бракованого слухового апарату. Також постраждав його нервово-психічний стан здоров`я, у нього з`явилися безсоння та головний біль. До того ж, з цього приводу йому довелося звертатися до поліції, прокуратури, юридичної допомоги та суду на 92 році його життя. Його неодноразові спроби врегулювати спір мирним шляхом не призвели до позитивних наслідків, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від розмов, вимкнув та заблокував його телефон. На підставі викладеного, просить стягнути з постачальника бракованого товару ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 432 грн. 24 коп. (404 грн. при отриманні товару + 28 грн. 24 коп. відправка посилки), а також моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua від 01 жовтня 2019 року. Про причини неявки суд не повідомив і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), а ст. 13 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено заборону на вчинення дій, які б могли завдати шкоди іншій особі, та зловживання правом.

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наданих позивачем вирізок з «Робітничої газети», у вказаній газеті розміщене оголошення «Товари поштою» та зазначені номери телефонів, за якими можна придбати вказані у оголошенні товари: 0 (800) 210-163, , , . Також зазначено, що за товар можна сплатити при його отриманні, а також про те, що 14 днів гарантія повернення грошей. Серед інших оголошень є оголошення про продаж апарату для поліпшення слуху до 130 дБ 399 грн. (а.с. 5, 24).

Позивачем ОСОБА_1 було замовлено апарат для поліпшення слуху за 399 грн., який ним було отримано поштою 16 січня 2019 року та за який він сплатив на пошті 404 грн., з яких 399 грн. сума переказу за апарат та 5 грн. плата за переказ грошей, що підтверджується фіскальним чеком від 16 січня 2019 року, в якому у графі «Кому» зазначено прізвище ОСОБА_3 (а.с. 2, 11, 17).

Після виявлення браку апарату для поліпшення слуху, 28 січня 2019 року позивачем було його повернуто на адресу постачальника товару ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , про що свідчить копія накладної № 300 від 28 січня 2019 року та фіскального чеку від 28 січня 2019 року на суму 28 грн. 24 коп. (а.с. 2, 11, 17).

Відповідно до листа Бахмутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області від 19 лютого 2019 року № 3428/201/01-2019, ОСОБА_1 було повідомлено, що його звернення зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського відділу поліції за ЄО № 2893 від 14 лютого 2019 року. Проведеною перевіркою факту вчинення відносно нього кримінального правопорушення не встановлено. У зв`язку із відсутністю підстав щодо внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, звернення ОСОБА_1 розглянуто згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 3, 23).

Листом від 13 березня 2019 року № 5085/201/01-2019 Бахмутський відділ поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області повідомив ОСОБА_1 , що його звернення від 05 березня 2019 року зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Бахмутського відділу поліції за ЄО № 4230 від 05 березня 2019 року. Проведеною перевіркою факту вчинення відносно нього кримінального правопорушення не встановлено. Також йому було роз`яснено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором порушник несе відповідальність, яка в загальному порядку полягає в тому, що він відшкодовує збитки та моральну шкоду, оплачує судові витрати. В даному випадку, який стався між ОСОБА_1 та представниками фірми, яка поставила товар неналежної якості, виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються у судовому порядку (а.с. 4, 22).

Як видно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 19 серпня 2019 року, ОСОБА_2 , зокрема, займається діяльністю з роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (а.с. 37).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав умови договору, а саме поставив позивачу товар неналежної якості, а також у передбачений у оголошенні гарантійний строк не повернув позивачу кошти за поставку товару неналежної якості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 614 ЦПК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК Украъни)

Частиною 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 вказаного Закону, у разі продажу товарів за зразками, поштою, а також у випадках, коли час укладення договору купівлі-продажу і час передачі товару споживачеві не збігаються, гарантійний строк обчислюється починаючи від дня передачі товару споживачеві, а якщо товар потребує спеціальної установки (підключення) чи складення - від дня їх здійснення, а якщо день передачі, установки (підключення) чи складення товару, а також передачі нерухомого майна встановити неможливо або якщо майно перебувало у споживача до укладення договору купівлі-продажу, - від дня укладення договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 8 згаданого Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Частиною 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів», шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, а також споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У судовому засіданні встановлено, що до теперішнього часу позивачу ОСОБА_1 відповідачем не було повернуто грошей, які були сплачені останнім за придбаний у відповідача товар.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, відповідачем, в порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів», не дотримано вимог законодавства про захист прав споживачів щодо повернення грошей, сплачених за товар неналежної якості, у передбачений законодавством строк. У зв`язку із цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 432 грн. 24 коп. підлягають задоволенню.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 3000 грн., позивачем зазначено, що завдана моральна шкода полягає в ухиленні відповідача від своїх гарантійних обов`язків, а також відключенні між ними мобільного зв`язку, ухиленні від переговорних питань з повернення грошей за поставку бракованого слухового апарату. Також постраждав його нервово-психічний стан здоров`я, у нього з`явилися безсоння та головний біль. До того ж, з цього приводу йому довелося звертатися до поліції, прокуратури, юридичної допомоги та суду на 92 році його життя. Його неодноразові спроби врегулювати спір мирним шляхом не призвели до позитивних наслідків, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від розмов, вимкнув та заблокував його телефон.

Гарантією нормального здійснення фізичними особами особистих немайнових прав є їх належний цивільно-правовий захист (ст. 276 ЦК України). Право на захист особистих немайнових прав це регламентоване правове регулювання на випадок оспорення, невизнання чи порушення особистого немайнового права.

Право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено статтями 32, 56, 62, 152 Конституції України.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд України в п. 1 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Крім цього, в п. 3 вищезазначеної Постанови передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 звернуто увагу судів на «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яка визначається від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд врахував обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, вину відповідача в заподіянні шкоди та істотність вимушених змін в життєвих стосунках позивача ОСОБА_1 Тому, з урахуванням наведеного обґрунтування спричиненої шкоди, керуючись принципом розумності і справедливості, передбаченим ст. 23 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, на підставі аналізу вказаних вище правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів, виходячи з принципу диспозитивності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. по вимогам майнового характеру та 768 грн. 40 коп. по вимогам немайнового характеру, а всього 1536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 3, 13, 16, 23, 276, 610, 611, 614, 627, 629, 1167 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 432 (чотириста тридцять дві) грн. 24 коп. та моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. по вимогам майнового характеру та 768 грн. 40 коп. по вимогам немайнового характеру, а всього 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду складено 10 жовтня 2019 року.

Суддя Н.М. Медінцева