Провадження №2/760/3348/19
Справа №760/8070/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача 1- Калюжного С.С., Щербакова В.О.

представника відповідача 2- Хитрової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства »Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк »Приватбанк» про стягнення безпідставно набутого майна, пені, інфляційних втрат та річних, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з:

-ПАТ «Ощадбанк» пеню в розмірі 0, 1 відсотка в сумі 6 485, 00 гр. від суми простроченого платежу за кожний день прострочення за порушення строків виконання доручення на переказ грошових коштів;

-ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно набуте майно - 64 850, 00 гр. грошових коштів, 10 643, 27 гр. інфляційних нарахувань за період з 20 лютого 2017 року до 22 березня 2018 року, 2 105, 40 гр. річних, а всього 77 598, 67 гр.

Посилається в позові на те, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року з нього було стягнуто на користь ОСОБА_4 . 64 850, 00 гр. боргу.

Виконання судового рішення здійснюється в примусовому порядку держаним виконавцем ВДВС Солом`янського районного управління юстиції в рамках відкритого виконавчого провадження № 44312927 на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва та заяви стягувача ОСОБА_4

Державним виконавцем його представнику було передано копію заяви стягувача ОСОБА_4 , в якій повідомлялися банківські реквізити, копія довідки ПАТ КБ «Приватбанк» з банківськими реквізитами стягувача ОСОБА_4 із зазначенням номеру карткового рахунку, на які необхідно було перерахувати стягнуті з нього кошти, копію виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 04 серпня 2014 року за № 2-2148/14.

19 лютого 2017 року він звернувся до філії Головного управління по м. Києву та Київській обл. ТВБВ 10026/0100 АТ «Ощадбанк» з питанням про надання послуги по здійсненню переказу грошових коштів в сумі 64 850, 00 гр. на картковий рахунок ОСОБА_4 для погашення боргу за рішенням суду по банківським реквізитам, вказаним в довідці ПАТ КБ «Приватбанк».

Ним було надано працівнику банку копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» з банківськими реквізитами стягувача ОСОБА_4 , копію виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва для здійснення переказу готівкових коштів.

Працівником АТ «Ощадбанк» ГУ в м. Києві та Київській області у нього були прийняті готівкові кошти в сумі 64 850, 00 гр.

В підтвердження проведення операції з переказу грошових коштів касиром ОСОБА_5 АТ «Ощадбанк» ГУ в м. Києві та Київській обл. йому було видано квитанцію № 39 від 19 лютого 2017 року, яку він передав державному виконавцю для припинення виконавчого провадження.

Державним виконавцем було повідомлено ОСОБА_4 про сплату ним боргу, однак виконавче провадження відносно нього припинене не було у зв`язку з ненадходженням переказаних коштів стягувачу ОСОБА_4 .

З копії листа від 01 квітня 2017 року за № 20.1.0.0.0/7-2017/0331/0770 ПАТ КБ «Приватбанк», адресованого ОСОБА_4 , вбачається, що 19 лютого 2017 року він подав розрахунковий документ для проведення ОСОБА_4 оплати на картку в розмірі 64 850, 00 гр. через інший банк, але кошти не були зараховані, оскільки в призначенні платежу були вказані дані самого платника, тобто його, а саме ідентифікаційний номер.

В травні 2017 року він усно звернувся до АТ «Ощадбанк» ГУ в м. Києві та Київській обл. з вимогою повернути помилково переказані кошти в сумі 64 850, 00 гр.

В червні 2017 року від ПАТ КБ «Приватбанк» до нього надійшов лист від 31 травня 2017 року за № 20.10.0.0/7-20170525/8041 про надходження з АТ «Ощадбанк» листа від 15 травня 2017 року за № 1123 про помилковий переказ коштів на його рахунок та перенаправлення йому цього повідомлення для розгляду питання про повернення коштів.

У листі АТ «Ощадбанк» від 15 травня 2017 року за № 1123 до ПАТ КБ «Приватбанк» зазначено, що Філія-головного управління по м. Києву та Київській обл. ТБВБ № 10026/0143 повідомляє, що було прийнято платіж: 19 лютого 2017 року на суму 64 850, 00 гр. в ТВБВ № 10026/100 від нього на такі реквізити: р/р НОМЕР_1 ; МФО 305299; з призначенням платежу *;101:; Мірмохаммадмехді Сеєдмехді: вик. Лист 2-21448/14 від 04.08.2014р.; Крутогірна, 44.

Дану суму коштів було перераховано 20 лютого 2017 року платіжним дорученням № 1418531SB.

АТ «Ощадбанк» просив ПАТ КБ «Приватбанк» повернути кошти в сумі 64 850, 00 гр. на їх реквізити для повернення йому коштів готівкою, так як касиром невірно вказано призначення платежу.

19 серпня 2017 року він звернувся до керуючого ТВБВ 10026/143 філії - ГУ АТ «Ощадбанк» з проханням повернути помилково переказані кошти в сумі 64 850, 00 гр., прийняті від нього квитанцією № 39 від 19 лютого 2017 року.

На початку вересня 2017 року йому надійшла відповідь з Головного управління по м. Києву та Київській обл. ТВБВ 10026/143 філії - ГУ АТ «Ощадбанк» від 30 серпня 2017 року за № 2048 про те, що кошти відправлені п/д № 1418531SB від 20 лютого 2017 року р/р НОМЕР_1, МФО 305299, , отримувач: ОСОБА_4

Під час перевірки банком встановлено, що сума 64 850, 00 гр. відправлена успішно та до банківської установи не поверталася, тому для вирішення питання йому рекомендувалося звернутися безпосередньо до ПАТ «КБ «Приватбанк».

Вважає, що АТ «Ощадбанк» неналежно виконав його доручення про переказ грошових коштів у сумі 64 850, 00 гр. на ім`я ОСОБА_4 , а ПАТ КБ «Приватбанк» без достатньої правової підстави зберігає помилково переказані кошти та користується ними.

АТ «Ощадбанк», виявивши допущену помилку в призначенні платежу при здійсненні переказу 19 лютого 2017 року на суму 64 850, 00 гр., не переказав за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, а також порушенням строків виконання його доручення на переказ, зобов`язаний сплатити йому пеню в розмірі 0, 1 % суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу.

Виходячи з суми переказу, дана сума становить 6 485, 00 гр.

ПАТ КБ «Приватбанк» в свою чергу, встановивши отримувача коштів ОСОБА_4 , не зарахував їх на його рахунок і не виплатив йому кошти в готівковій формі, у зв`язку з помилкою в призначенні, а також не повернув зазначені кошти АТ «Ощадбанк» із зазначенням причини їх повернення та без достатньої правової підстави зберігає та користується ними.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний повернути йому 64 850, 00 гр. з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача - ПАТ »Державний ощадний банк України» в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що при надані послуги позивачу по перерахуванню коштів, останнім були надані реквізити для перерахування коштів, працівником банку зроблено копію Тимчасового посвідчення на постійне проживання позивача, копію дублікату картки фізичної особи - платника податків та оформлено переказ за вказаними реквізитами.

Реквізити на перерахування коштів були перевірені позивачем, про що свідчить підпис платника на копії квитанції № 39 від 19 лютого 2017 року, після чого касиром була здійснена операція по перерахуванню коштів.

Відповідно до п.п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Банком операцію з переказу коштів в сумі 64 850, 00 гр. було виконано за платіжним дорученням №1418531 SB (№1) на ім`я ОСОБА_4

Дата валютування документу 20 лютого 2017 року, тобто строки виконання доручення клієнта, визначені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», були дотримані.

Банківська операція виконана коректно, кошти на рахунок АТ «Ощадбанк» не поверталися.

Переказ від 19 лютого 2017 року в сумі 64 850, 00 гр. було здійснено після перевірки клієнтом наданих ним реквізитів та особистого підпису клієнта на квитанції № 39, з дати списання коштів з кореспондентського рахунку банку платника переказ є завершеним для банку платника.

Виходячи з того, що перерахування коштів у розмірі 64 850, 00 гр. відбулося за реквізитами, вказаними та перевіреними позивачем, в строки, визначені законом, це виключає майнову відповідальність АТ «Ощадбанк».

Виходячи з цього, просить у позові до банку відмовити.

Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти позову також заперечував.

Зазначив, що відповідно до квитанції № 39 від 19 лютого 2017 року через філію АТ «Ощадбанк» перераховано грошові кошти в сумі 64 850, 00 гр. на рахунок № НОМЕР_1 , де в призначенні платежу та особовому рахунку вказано прізвище, ім`я, адреса та код самого позивача.

Зазначення саме такого призначення платежу та особового рахунку позивача призвело до того, що платіж було зараховано на рахунок позивача, який відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що підтверджується витягами з виписок по рахунках позивача, відкритих в банку.

Тобто, платником та отримувачем грошових коштів в розмірі 64 850, 00 гр. є одна й та сама особа, а тому підстав вважати, що даний переказ був помилковим на дату валютування у ПАТ КБ «Приватбанк» не було, а переказ зараховано відповідно до реквізитів, зазначених в квитанції.

Як вбачається з квитанції № 39, переказ коштів позивачем здійснено 19 лютого 2017 року, а на його рахунок в іншому банку ці кошти зараховано 20 лютого 2017 року.

Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Банк отримувача в день отримання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Одна позивач до банку платника - АТ «Ощадбанк» про повернення переказаних коштів в сумі 64 850, 00 гр. звернувся усно лише в травні 2017 року, а письмово - 19 серпня 2017 року.

Таким чином, позивач звернувся до банку платника вже після настання дати валютування, а саме після зарахування коштів на рахунок отримувача, що є його ж рахунком, але в іншому банку, а тому строки, встановлені п.п. 23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущенні ініціатором переказу - позивачем у справі.

Лише 25 травня 2017 року до ПАТ КБ «Приватбанк» від АТ «Ощадбанк» надійшло звернення за вих. № 1123 від 15 травня 2017 року про помилковий переказ через невірно вказане призначення платежу та необхідність його повернення.

Внаслідок отримання такого повідомлення від банку платника про помилковий переказ, ПАТ КБ «Приватбанк» у відповідності до вимог п. 2.37 Постанови НБУ № 22 від 21 січня 2004 року письмово повідомив про це позивача шляхом направлення відповідного листа за вих. № 20.1.0.0.0/720170525/8041 від 31 травня 2017 року.

Однак позивач до ПАТ КБ «Приватбанк» так і не звернувся, жодних повідомлень про помилковий переказ на його рахунок не надав.

Таким чином, саме позивач є одночасно і платником, і отримувачем коштів в сумі 64 850, 00 гр. внаслідок переказу згідно квитанції № 39 від 19 лютого 2017 року, де в графі призначення платежу вказано повністю його дані: прізвище, ім`я, адреса та код платника податку.

Натомість, відсутні будь-які докази того, що грошові кошти в розмірі 64 850, 00 гр. були зараховані на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк», якими він би мав змогу користуватись з метою отримання прибутку або для власних потреб.

Виходячи з цього, вважає, , що будь-яка вина в здійсненні/отриманні переказу грошових коштів на вказану суму на рахунок позивача відсутня, має місце виключно волевиявлення позивача на здійснення відповідного переказу грошових коштів та помилка банку платника.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

На адресу суду представником позивача подана відповідь на відзив, в якій зазначається, що позивач не ініціював переказ коштів на свій рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк», отримувачем коштів згідно квитанції є ОСОБА_4 , а отже ПАТ КБ «Приватбанк» не зарахував їх на рахунок ОСОБА_4 і не виплатив йому кошти в готівковій формі у зв`язку з помилкою в призначенні.

Згідно п. 2.32. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрованої в МЮУ 29 березня 2004 року № 377/8976, для встановлення належного отримувача банк отримувача зобов`язаний надіслати банку платника запит щодо уточнення номера рахунку та/або коду отримувача.

Цього ПАТ КБ «Приватбанк» зроблено не було.

ПАТ КБ «Приватбанк» самовільно визначив номер рахунку позивача № НОМЕР_3 та без його згоди незаконно зарахував кошти на цей рахунок.

Отже, ПАТ КБ «Приватбанк» незаконно, без відповідної правової підстави зарахував кошти на рахунок позивача.

Враховуючи вимоги чинного законодавства ПАТ КБ «Приватбанк» без достатньої правової підставі перерахував кошти на рахунок позивача, зберігає помилково переказані кошти та користується ними

Також зазначає, що у відзиві АТ «Ощадбанк» не зазначено, звідки працівнику банку стало відомо про реквізити отримувача ОСОБА_4 , номер виконавчого листа, зазначеного в квитанції, адже позивач не володіє українською мовою і перевірити правильність реквізитів, заповнених працівником банку, не міг.

Позивач надав працівнику Банку копію довідки ПАТ КБ «Приватбанк» з банківськими реквізитами стягувача ОСОБА_4 та копію виконавчого листа Солом`янського районного суду м. Києва № 2-21448/14 від 04 серпня 2014 року для здійснення переказу готівкових коштів, після чого працівником банку була заповнена квитанція № 39.

Крім цього, АТ «Ощадбанк» у своєму листі від 15 травня 2017 року за № 1123 до ПАТ КБ «Приватбанк» просив ПАТ КБ «Приватбанк» повернути кошти в сумі 64 850,00 гр. на їх реквізити для повернення коштів готівкою позивачу, так як касиром невірно вказано призначення платежу.

АТ «Ощадбанк» виявивши допущену помилку в призначенні платежу при здійсненні переказу 19 лютого 2017 року на суму 64 850,00 гр. не переказав за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу ОСОБА_4 .

Таким чином, АТ «Ощадбанк» не спростував факт допущеної помилки касиром банку.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Про причини неявки суд до відома не поставив.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Пунктом 1.24 ст. 24 Закону визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з п. 16.1 ст.16 зазначеного Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Пунктом 20.1 ст.20 Закону встановлено, що ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону ініціювання переказу проводиться шляхом подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі.

Судом встановлено, що 19 лютого 2017 року позивач звернувся до філії Головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ № 10026/0100 АТ`Ощадбанк» з метою здійснення переказу грошових коштів в сумі 64 850.00 грн. на картковий рахунок стягувача ОСОБА_4

Для здійснення банківської операції позивачем були надані реквізити для перерахування коштів, тимчасове посвідчення на постійне проживання, копію дублікату картки фізичної особи - платника податків та оформлено переказ за вказаними реквізитами.

Переказ був оформлений квитанцією № 39 від 19 лютого 2017 року, в якій були зазначені реквізити отримувача і після їх перевірки позивачем у квитанції, касиром АТ`Ощадбанк» була проведена операція.

Правильність заповнення реквізитів отримувача в квитанції засвідчена підписом позивача.

Відповідно до п. 8.4. ст.8 Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

20 лютого 2017 року AT «Ощадбанк» операцію з переказу коштів в сумі 64 850,00 грн. було виконано за платіжним дорученням №1418531SB (#1) на ім`я ОСОБА_4 з дотриманням строків, визначених законом.

/ а.с. 19; 42 - 43 /

Представник відповідача - AT «Ощадбанк» в судовому засіданні зазначив і цього не спростовували інші учасники судового розгляду, в зв`язку з коректно виконаною банківською операцією, перераховані за ініціативою позивача грошові кошти на рахунок банку не поверталися.

Відповідно до п.22.4. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 30.2 ст.30 Закону банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов`язаний зарахувати їх на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», були зараховані кошти в розмірі 64 850, 00 гр.

Відповідно до квитанції № 39 від 19 лютого 2017 року в призначенні платежу та особовому рахунку вказано прізвище, ім`я, адреса та ідентифікаційний код позивача, внаслідок чого грошові кошти були зараховані на його ж рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується витягами з виписок по рахунках позивача, відкритих в ПАТ КБ « Приватбанк ».

/ а.с. 62 /

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунку шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

Відповідно до п. 23.4 ст. 23 цього ж Закону ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача.

Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, позивач звернувся до банку платника - AT «Ощадбанк» про повернення переказаних коштів в сумі 64 850,00 грн. з відповідною письмовою заявою лише 19 серпня 2017 року, тобто вже після настання дати валютування, а саме після зарахування коштів на рахунок отримувача, що є його ж рахунком, але в іншому банку, а тому строки, встановлені ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені ініціатором переказу.

/ а.с. 14 /

25 травня 2017 року на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» від AT «Ощадбанк» надійшло звернення за вих. № 1123 від 15 травня 2017 року про помилковий переказ через невірно вказане призначення платежу та необхідність його повернення.

Відповідно до п. 2.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року банк, що обслуговує неналежного отримувача, отримавши повідомлення, передає його (у день отримання, але не пізніше наступного робочого дня) отримувачу під підпис або надсилає рекомендованим листом.

Переказану неналежним отримувачем згідно з повідомленням суму коштів банк направляє на погашення дебіторської заборгованості. У разі несвоєчасного повернення неналежним отримувачем коштів банк, що надсилав повідомлення, має право вимагати в установленому законодавством України порядку сплати цим отримувачем пені у визначеному законодавством України розмірі.

У разі неповернення коштів неналежним отримувачем добровільно банк, з вини якого кошти зараховані цьому отримувачу не за призначенням, стягує їх в судовому порядку.

Спори між банком, з вини якого здійснено помилковий переказ коштів, та неналежним отримувачем цих коштів вирішуються в судовому порядку.

31 травня 2017 року на виконання зазначеної норми ПАТ КБ «Приватбанк» письмово повідомив позивача про обставини, повідомлені AT «Ощадбанк» листом за вих. № 1123 від 15 травня 2017 року, шляхом направлення відповідного листа за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170525/8041.

/ а.с. 12 - 13 /

Представник відповідача - АТ`Ощадбанк» зазначив, що даний лист був направлений на адресу банку отримувача в зв`язку із зверненням позивача до банку, а не внаслідок допущеної банком помилки при обслуговуванні позивача.

Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні зазначив, що позивач до банку з цього приводу не звертався.

При цьому зазначив, що сумніватися в правильності перерахованих позивачем коштів на його ж картковий рахунок у ПАТ КБ »Приватбанк» у працівників банку не було, оскільки позивач є клієнтом банку, користувався кредитом банку, який був прострочений і перераховані ним кошти були зараховані на його ж картковий рахунок у погашення боргу.

/ а.с. 62 /

За змістом ст. 1212 ЦПК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року в справі № 334/2517/16-ц, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом при вирішенні спору.

Виходячи з даного правового обґрунтування у суду відсутні підстави для висновку про набуття ПАТ КБ »Приватбанк» майна позивача та його збереження без достатньої правової підстави в розумінні вимог ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положенням статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено вище, саме позивач є одночасно і платником, і отримувачем коштів в сумі 64 850,00 гр. відповідно до квитанції на переказ грошових коштів № 39 від 19 лютого 2017 року, в якій в графі призначення платежу вказано повністю його дані: прізвище, ім`я, адреса та код платника податку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковим переказом є рух певної суми грошових коштів, внаслідок якого відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував, що таких звернень позивача до відповідачів з боку позивача не було, з відповідними заявами до ПАТ КБ «Приватбанк» про зворотне перерахування коштів до АТ «Ощадбанк» він не звертався.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Так, статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вважає, що ні при зверненні до суду, ні в судовому засіданні належних та допустимих доказів порушення відповідачами прав позивача надано не було, замовлення позивача на переказ грошових коштів було виконано АТ «Ощадбанк» за наданими позивачем реквізитами, за якими перераховані кошти ПАТ КБ`Приватбанк» були зараховані на вказаний у квитанції рахунок самого позивача.

Суд при цьому вважає, що посилання представника позивача на те, що позивач не володіє українською мовою, не є підставою для висновку про порушення його прав з боку відповідачів, оскільки позивач тривалий час проживає в Україні, має посвідку на проживання, за отриманням банківської послуги звертався особисто, вважав рівень знання мови достатнім для цього.

Крім того, надані ним документи для оформлення переказу, заповнення реквізитів для переказу в квитанції, їх перевірка позивачем та його підпис у квитанції про їх правильність, додатково свідчить про достатність знань для його орієнтації в життєвому просторі.

Враховуючи викладене вище, суд також вважає безпідставними твердження представника позивача щодо допущеної помилки при заповненні реквізитів на перерахування коштів касиром АТ`Ощадбанк» і недоведеності відсутності вини банку з боку відповідача та його представника в судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене вище, висновки суду про недоведеність позивачем порушення його прав з боку відповідачів, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 22, 509, 526, 1071, 1212ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного твоариства`Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк`Приватбанк» про стягнення безпідставно набутого майна, пені, інфляційних втрат та річних відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва