Номер провадження: 22-ц/813/1095/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/10081/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником - ОСОБА_2 ,на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Прийомової О.Ю. о 12 годині 08 хвилині 16 липня 2018 року,

встановив:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,після зміни найменування - акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк), звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.09.2012 року на загальну суму - 52 864,35 грн. та судовий збір у сумі - 1 600 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 07.09.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі - 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У свою чергу позичальник прийняла на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і сплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором.

У зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором станом на 30.09.2017 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав клопотання, в якому підтримує у повному обсязі свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами Банку не погодилась. Надала заяву про застосування строків позовної давності.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 16.07.2018 року в задоволенні вищевказаних позовних вимог Банку відмовлено за спливом позовної давності.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що умовами договору обумовлено, що строк повернення кредиту в повному обсязі повинен відбутись не пізніше останнього дня місяця, вказаного в платіжній карті (у полі MONTH). Самої картки як основного доказу до суду не надано. Останній платіж відповідачкою було здійснено - 04.08.2014 року, а тому суд дійшов висновку, що строк позовної давності необхідно вираховувати з настання строку події, тобто з початку строку порушення сплати чергового платежу, а саме 05.09.2014 року.

Таким чином, загальний строк позовної давності сплинув - 05.09.2017 року. Банк звернувся до суду - 30.11.2017 року, тобто після спливу строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не з`ясував повно обставини щодо перебігу позовної давності. Повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 01.06.2016 року, а позовна заява була подана у листопаді 2017 року, тобто в межах позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову через сплив строку позовної давності. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст.11, 256, 257, 266, 509, 525, 526, 530, 612, 629, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07.09.2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Банку, копія якої додана до позовної заяви (а. с. 6).

Відповідач підтвердила свою згоду, що Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Не оспорюється сторонами, що Банк надав відповідачу кредит у розмірі - 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобов`язання, передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (а. с. 8 - 31).

З наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед Банком не виконує, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року у позичальника перед Банком утворилася заборгованість у загальній сумі - 52 864,35 грн., яка складається з: - 1 984,09 грн. - заборгованість за кредитом; - 43 786,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 100 грн. - нарахована комісія; - 2 993,54 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а. с. 4 -5).

Розмір заборгованості не спростовано відповідачем належними доказами.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем надано на адресу суду заяву, в якій вона згідно ст. 267 ЦК України наполягає на застосуванні строку позовної давності (а. с. 59 - 60).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Відповідно до заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовому боці карти включно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

Правова позиція Верховного Суду України стосовно застосування строку позовної давності при наявності кредитної картки висловлена у справі № 6-134цс 14, згідно якої «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Кредитним договором б/н від 07.09.2012 року та Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року не визначено обов`язку позичальника сплачувати кредит черговими платежами.

Згідно інформації наданої Банком від 23.04.2018 року ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 07.09.2012 року отримала картку № НОМЕР_1 , яка має термін дії - до 06.2016 року (а. с. 67).

Враховуючи вищевизначене, загальний строк позовної давності відносно основного зобовязання по виплаті кредиту в даному випадку складає період з дня закінчення строку дії кредитної картки - 30.06.2016 року та закінчується - 30.06.2019 року. Банком позовну заяву подано у листопаді 2017 року, тобто у межах строку позовної давності. Разом з тим, заява про застосування строку позовної давності підлягає врахуванню при визначенні розміру заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції помилково не врахував того, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідачки - 4 100 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом є безпідставними та задоволенню не підлягають. Встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Тому стягнення компенсації сукупних послуг Банку за рахунок відповідача є незаконним.

Пеня окремо не визначена в розрахунку, а зазначено комплексну суму заборгованість за пенею та комісією. У суду апеляційної інстанції відсутня можливість провести розрахунок відносно її розміру, тому відносно пені позовні вимоги задоволенню також не підлягають.

Окрім того, враховуючи первісні позовні вимоги Банку, в яких заявлено одночасне стягнення пені та штрафу, колегія суддів приходить до висновку, що одночасне застосування штрафу й пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України та є подвійною відповідальністю. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі №347/1910/15-ц.

Враховуючи заяву відповідачки про застосування позовної давності, строк кредитування, строк дії картки з відповідачки підлягає стягненню заборгованість станом на 30.06.2016 р. по тілу кредиту в розмірі - 1 984,09 грн., по відсоткам за період - три роки до звернення до суду та до закінчення строку кредитування, тобто - з 30.11.2014 р. по 30.06.2016 р., у сумі - 11 957,86 грн. Разом підлягає стягненню - 13 941,95 грн..

Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (26 %), у розмірі - 1 040,00 грн. = (1600 грн. + 2400 грн.) х 26%.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником - ОСОБА_2 ,- задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01000, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570), заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 вересня 2012 року станом на 30 червня 2016 року в загальному розмірі - 13 941 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 95 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 09 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 957 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 86 коп..

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01000, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у розмірі - 1 040 (одна тисяча сорок) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе