Справа № 306/384/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 19 квітня 2019 року (головуючий суддя Вінер Е.А.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був визначений рішенням Свалявського районного суду від 24.03.2017 у розмірі 1000 гривень щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала, що даних коштів не вистачає для необхідного забезпечення сина, розмір аліментів не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка росте та потребує більшого забезпечення, позивач змушена самостійно нести постійні витрати на оздоровлення, лікування та харчування, заняття сина в різних секціях, забезпечення одягом та шкільним приладдям, у зв`язку з чим матеріальний стан погіршився, відповідач інших дітей не має, а тому позивач просила суд збільшити розмір аліментів до розміру 2500,00 гривень.

Рішенням Свалявського районного суду від 19.04.2019 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір стягуваних аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. В решті вимог відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довела належними й допустимими доказами своїх позовних вимог. Відповідач зазначає, що він постійно хворіє, проживає з батьками, які не працюють та є пенсіонерами, також постійно хворіють та фактично перебувають на утриманні відповідача. Вказує, що позивач не бажала досягти домовленості про те, що відповідач куплятиме необхідне для дитини, натомість вимагає тільки грошей, котрі, на погляд відповідача, витрачатиме на інші потреби.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що вона також проживає зі своєю мамою ОСОБА_4 , яка не працює є пенсіонером, перенесла інсульт, що стверджується доданим епікризом.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 49-50).

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В той же час, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Свалявського районного суду від 24.03.2017 у справі № 306/285/17 змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Свалявського районного суду від 21.12.2010 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом їх збільшення. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень на дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили 19.04.2017 (а.с. 8).

За цим судовим рішенням 20.04.2017 Свалявським районним судом видано виконавчий лист № 306/285/17.

З моменту ухвалення судового рішення минув час, дитина підросла і потребує значно більших матеріальних коштів, збільшилися витрати на навчання, розвиток, одяг, оздоровлення, має місце значний ріст споживчих цін на продукти харчування, тощо. ОСОБА_2 вказувала, що отримує мінімальний дохід. Внаслідок цих обставин розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Такі обставини свідчать про те, що витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище ОСОБА_2 погіршується, визначена судом сума є недостатньою для матеріального забезпечення дитини.

Погіршення матеріального стану отримувача аліментів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Крім цього, з довідки лікаря від 25.02.2019 вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом кіфоз грудного відділу хребта, і потребує два рази в рік реабілітаційне лікування та постійного вживання препаратів кальцію (а.с. 3).

З доданої до справи амбулаторної картки ортодонтичного пацієнта ОСОБА_3 слідує, що дитина потребує встановлення апарату Марко-Росса (пластини для вирівнювання росту зубів) (а.с. 4 ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів тієї обставини, що він, як батько дитини, несе додаткові витрати на утримання дитини, окрім аліментів у розмірі 1000 гривень на місяць.

Вказана сума є недостатньою для забезпечення гармонійного, фізіологічного, психічного, духовного розвитку дитини, є меншою за розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка визначено законодавцем.

ОСОБА_1 не наводить доводів щодо недостатності свого заробітку (доходу) для сплати збільшеного місцевим судом розміру аліментів.

Натомість в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про свою спроможність купувати для дитини все необхідне.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що мати дитини витрачатиме кошти на інші потреби є необґрунтованими, оскільки у силу ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, у статті 179 СК України зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Тобто, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Крім цього згідно ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини збільшено місцевим судом, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуюча:

Судді: