Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/461/19
Провадження № 2/321/233/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.,

при секретарі Бородіної І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Семенової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовногопровадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, що стягуються на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що були встановлені рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.07.2012 року по цивільній справі № 0816/1091/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.07.2012 року (справа № 0816/1091/2012) за позовом ОСОБА_2 до нього змінено розмір стягнутих з нього за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 14.08.2008 року на користь колишньої дружини аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.07.2012 року набрало законної сили. Після чого, відповідач ОСОБА_2 отримувала та продовжує отримувати від позивача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01.09.2018 року та на теперішній час ОСОБА_3 навчається у ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище». Проживає у гуртожитку ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.09.2018 року.

Починаючи з 01.09.2018 року і до цього часу ОСОБА_3 у вихідні та святкові дні, а також під час канікул проживає з ним у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично перебуває на його повному утриманні.

Відповідач по справі - ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, син починаючи з 01.09.2018 року разом з матір`ю не проживає, проте отримує аліменти на утримання дитини. Отже, позивачпросив суд звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.07.2012 року у цивільній справі № 0816/1091/2012.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві. Пояснив, що після початку навчання - 1 вересня 2018 року син проживає в м. Запоріжжя (в гуртожитку) на вихідних та канікулах разом з ним. Оскільки син вже досяг 16 років і проживає в місті, то він сам вчиняє дрібні побутові покупки, тому позивач вважає доцільним надавати йому гроші, якими б він міг самостійно розпоряджатися, а не сплачувати аліменти на користь відповідача. На теперішній час позивач, окрім грошей на дрібні побутові покупки сина, несе витрати на його навчання, харчування та лікування, продовжуючи сплачувати аліменти на користь позивача, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Щоб забрати в матері сплачені батьком аліменти син змушений звертатися до бабусі, яка розпоряджається цими коштами і не завжди надає їх своєчасно і в повному обсязі. В разі задоволення його позову, він просить не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір, враховуючи її матеріальне становище.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що вона являється матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , яка через незадовільний стан здоров`я не змогла самостійно з`явитися до суду. Визнала, що дійсно з 1 вересня 2018 року її онук ОСОБА_3 навчається в училищі і проживає в гуртожитку в м АДРЕСА_3 (точну адресу місця проживання та навчання ані мати, ані бабуся не знають) та фактично виховується та утримується батьком. До того часу син проживав в матір`ю, яка займалася його вихованням. Отримані від позивача аліменти відповідач регулярно передає сину у вигляді грошей або речей (придбала мобільний телефон). Окрім аліментів отриманих від батька аліментів мати не має змоги надавати матеріальної допомоги сину, оскільки у зв`язку з хворобою не працює (медичні документи відсутні, інвалідність не оформлялася). Періодично син приїздить до матері в гості на свята та щоб забрати батькові аліменти. Мати побоюється, що після звільнення батька від аліментів, син взагалі не буде до неї приїздити, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_7 навчається в училищі і проживає в гуртожитку. На вихідних проживає у них, перебуває на утриманні чоловіка. ОСОБА_1 регулярно сплачує аліменти колишній дружині ОСОБА_2 , але вона не дає кошти синові ОСОБА_7 Лише декілька разів бабуся ОСОБА_7 ОСОБА_4 дала йому 400 чи 600 грн., а також подарувала за рахунок аліментів мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її зятем. Його син ОСОБА_7 з вересня 2018 року проживає в гуртожитку, на вихідних постійно перебуває у батька ОСОБА_1 , який його годує, купує одяг, ліки, коли дитина хворіє, канцелярські предмети для навчання, тобто повністю матеріально утримує. Декілька разів бабуся дитини ОСОБА_4 передавала сину продукти харчування.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснив, що є братом ОСОБА_2 , на прохання їх матері ОСОБА_4 він декілька разів в м. Запоріжжя передавав гроші племіннику - ОСОБА_10

Неповнолітній свідок ОСОБА_7 , допитаний за участю представника служби у справах дітей Озмитель Д.Д. повідомив, що до вересня 2018 року він проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 . Михайлівка і перебував у неї на утримання. З вересня 2018 року по теперішній час він проживає в гуртожитку в АДРЕСА_3 , на вихідних проживає у батька ОСОБА_1 , який його повністю матеріально забезпечує. Йому відомо, що батько регулярно перераховує аліменти матері на його утримання. Він неодноразово звертався до бабусі ОСОБА_4 , яка безпосередньо розпоряджається аліментами, з проханням надати йому за рахунок аліментів кошти для здійснення дрібних побутовий покупок (булочки, зошити, оплата проїзду та ін.), але не завжди отримував всю суму. Не заперечував, що мама з бабусею іноді передають йому продукти та подарували мобільний телефон, придбаний за рахунок аліментів. При цьому, будь-якої іншої матеріальної допомоги від матері він не отримує.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Тимошівською сільською радою від 20 травня 2003 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . (а.с.10).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 липня 2012 року у справі №0816/1091/2012 (провадження № 2/0816/360/2012) змінено розмір стягнених з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 серпня 2008 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Тимошівка, Михайлівського району, Запорізької області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист № 2-546/08, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про стягнення аліментів. Рішення набрало законної сили 21.07.2012 року та зберігається в архіві суду під № 2/0816/360/2012 року (а.с.6-7).

Згідно довідки №210/19 від 21.02.2019 року виданої ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище», ОСОБА_3 навчається в Державному навчальному закладі «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» з 01.09.2018 року на денній формі навчання. Кінцевий термін навчання 30.06.2021 рік (а.с.11).

Згідно довідки №211/19 від 21.02.2019 року, виданої ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище», ОСОБА_3 проживає в гуртожитку ДНЗ «Запорізьке МВПУ» за адресою: АДРЕСА_3 вул. Виробнича, 2д, тимчасово на час навчання в навчальному закладі з 01.09.2018 року по 30.06.2021 рік (а.с.12).

З довідки №21 від 20.03.2019 року, виданої ЗВП «НЕОН» УТОГ вбачається, що ОСОБА_1 проживає в гуртожитку Запорізького виробничого підприємства «Неон» УТОГ за адресою м.Запоріжжя АДРЕСА_5 . Космічна, 110А. Його син - ОСОБА_3 , у вихідні дні (з п`ятниці по понеділок), у святкові дні та на канікулах, знаходиться разом з батьком в гуртожитку. (а.с.13).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Зі змісту статей 179 - 181 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає їх на дитину.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільненні від них.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт проживання неповнолітнього ОСОБА_7 окремо від матері ОСОБА_11 був визнаний в судовому засіданні сторонами, підтверджується довідкою №211/19 від 21.02.2019 року, виданої ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище», та показаннями свідків.

Жодних доказів того, що неповнолітній ОСОБА_7 проживає за іншою адресою чи разом з відповідачем суду не надано. Також, суду не наведено доказів відносно участі відповідача ОСОБА_11 в утриманні сина ОСОБА_7 , а також використання отриманих аліментів на його потреби.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про звільнення від сплати аліментів позивача ОСОБА_1 , оскільки неповнолітній ОСОБА_7 проживає окремо від позивача ОСОБА_11 і перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 , водночас його мати ОСОБА_11 не надає коштів на утримання сина.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність звільнення позивача від сплати аліментів, слід визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 84,197 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 273, 432 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 до ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , про звільнення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на дитину задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.07.2012 року у цивільній справі № 0816/1091/2012.

Виконавчий лист, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області по цивільній справі № 0816/1091/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Тимошівка, Михайлівського району, Запорізької області, на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття - визнати таким, що не підлягає виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна