Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/16/18
Провадження № 2/209/298/19
"31" травня 2019 р. Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Лобарчук О.О.
при секретарі: Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
16.11.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про поновлення строків для подання заяви.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, поновлено строк для подання заяви. Скасовано заочне рішення від 17.05.2018 року; справу призначено в підготовче засідання.
26 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 до суду надано відзив на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованістю. Згідно змісту відзиву зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази належного виконання первісним кредитором умов кредитного договору в частині видачі їй кредиту готівковими коштами. Також банком не було додано жодного первинного документа на підтвердження проведення необхідного обліку щодо видачі їй грошових коштів. За договором про надання банківських, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК). Надана до суду позивачем Анкета-заява б/н про приєднання до Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», не містить в собі даних про строки надання кредиту, розмір відсоткової ставки за користування ним, черговість та порядок здійснення платежів в рахунок погашення отриманих коштів, відповідальність сторін тощо. Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання Договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення та доведення до відома сторони прямо передбачена Законом. З огляду на те, не було досягнення згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, можливо дійти висновку, що кредитний договір №DNUARI 210650340 від 17.11.2012 року взагалі не можна вважати укладеним. Щодо нарахування пені, просить суд застосувати положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та зменшити розмір пені, як такий, що значно перевищує розмір збитків.Щодо пропуску банком позовної давності, зазначає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Останній платіж згідно договору був здійснений у грудні 2012 року. Тобто, з моменту останнього платежу до моменту пред`явлення позову (04 січня 2018 року) сплило майже 6 років. Вважає за необхідне зробити заяву про сплив позовної давності відмовивши позивачу у позові у повному обсязі.
26 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 до суду надано клопотання про застосування строків позовної давності, в якому вона просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до неї, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відмовити у задоволенні позову повністю з підстав пропущення строку позовної давності.(а.с.125-126)
Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № DNUARI 210650340 від 17.11.2012 року отримала кредит у розмірі 3528,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, що підтверджується копією заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, копією рахунку на оплату по замовленню (а.с. 5, 6-16).
Відповідно до п.14 Заяви позичальника № DNUARI 210650340 від 17.11.2012 року, у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку зобов`язаний виконати зобов`язання по поверненню кредиту (а.с.5).
Відповідно до п. 2.4.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у зазначеному розмірі - 3528,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути.
Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для застосування до вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Суд вважає, що вимоги позивача про застосування до вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню по наступним підставам.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно із чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки, умовами укладеного кредитного договору передбачено обов`язок ОСОБА_1 .С щомісячно здійснювати платіж по кредиту до «25» числа кожного місяця, що слідує за звітним ( а.с.11-17).
З огляду на розрахунок заборгованості, наведений позивачем, станом на 16.11.2014 року, тобто по закінченню строку дії картки заборгованість за укладеним договором за відсотками становила 3072,65 грн.(а.с.10).
Суд не погоджується із подальшим нарахуванням відсотків у розмірі передбаченому умовами договору, через закінчення його дії.
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки (останньої), тобто до 16.11.2017 року .
Умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.
Тому заборгованість за відсотками буде складати 2094,61 грн.
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Укладеним між сторонами договору передбачений обов`язок позичальника при порушенні зобов`язань із погашення кредиту, сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочки).
З огляду на те, що із позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 03.01.2018 року, то строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками не пропущений, з огляду на строк дії картки до листопада 2017 року. З урахуванням річного строку позовної давності про стягнення пені, перевіривши правильність даних позивачем розрахунку заборгованості й враховуючи відсутність доказів з боку відповідача на його спростування, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 14.11.2017 року, яка складається з наступного: 3072,65 грн. - заборгованість за кредитом, 2094,61 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а всього становить 5167 (п`ять тисяч сто шістдесят сім) гривень 26 коп.
У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 508,56 грн. - штраф (процентна складова), вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 739,51 грн.
Керуючись ст.ст.526, 527, 530, 105, ст.ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 272, 280-283, 288 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Відповідно до ч.3 ст. 288 ЦПК України, повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя О.О. Лобарчук