Справа №475/1518/18
Провадження № 22-ц/812/1703/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,
при секретарі судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу
ОСОБА_2
на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2019 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Єгорової Н.І., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Доманівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про розстрочку боргу по аліментам та зміну розміру аліментів,-
В С Т А Н О В И В
У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розстрочку боргу по аліментам та зміну розміру аліментів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що на підставі рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.
З 2011 року він сплачував аліменти в добровільному порядку, так як про наявність виконавчого документа йому відомо не було.
Відповідач ОСОБА_4 не повідомила державному виконавцю про сплату аліментів позивачем в добровільному порядку, внаслідок чого було нарахована заборгованість по аліментам в сумі 121449 грн.51коп., про що позивач дізнався з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 вересня 2018 року, яку було направлено за місцем його роботи.
Після звернення з клопотанням про перерахунок заборгованості по аліментам на підставі квитанцій, починаючи з 2011року, заборгованість за аліментами склала 69763грн., яку позивач просить розстрочити, так як не має можливості сплатити таку суму за станом здоров`я.
Крім того, позивач просить зменшити розмір аліментів, які він сплачує на доньку ОСОБА_5 з 1/4 частини до 1/6 частини посилаючись на те, що з 2014 року він перебуває у іншому шлюбі з ОСОБА_6 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , 2018 року народження.
Під час перебування у зоні АТО він отримав поранення, проходив курс лікування та реабілітації, в зв`язку з чим погіршився стан його здоров`я.
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням уточнених позовних вимог просив: розстрочити суму заборгованості, яка складає 69 763 грн. строком на три роки по 2000 грн. рівними платежами; змінити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_8 на підставі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області до 1/6 частини але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , до 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення за виконавчим листом №2-274, виданим Доманівським районним судом Миколаївської області на підставі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до виповнення дитиною повноліття - припинити з дня набрання даним рішенням законної сили.
Встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 01 вересня 2019 року складає 30 709.63 грн.
Розстрочено сплату ОСОБА_3 заборгованості за аліментами у розмірі 30709.63 гривні, на 1 рік, періодичними платежами у розмірі 2559.14 гривні, щомісячно, протягом наступних 12 місяців, з часу набрання рішенням суду законної сили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з рішенням суду першої інстанції не погоджується частково, а саме в частині зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6.
Вказує, що рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову щодо зменшення розміру аліментів відмовити.
Правом на подачу відзиву позивач не скористався.
У суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу не визнала, просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.
Позивач у судове засідання не з`явився, в силу п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.
Відповідач, третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто без участі позивача, відповідача та третьої особи.
Заслухавши доповідь судді, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1,2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Вищенаведеному рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив із обґрунтованість вимог позивача, оскільки у нього змінився склад сім`ї, у шлюбу народилася ще одна дитини. В наслідок поранень, отриманих у зоні АТО погіршився його стан здоров`я.

Колегія суддів погоджується з таким висновком зважаючи на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.14).

Згідно постанови державного виконавця Доманівського районного ВДВС від 26 вересня 2018 року, у відділі на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-274, виданий 07 липня 2011 року на підставі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області, яким з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.

За вказаному виконавчим листом було прийнято рішення про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано здійснювати відрахування із заробітної плати боржника з урахуванням заборгованості по аліментам, яка становить 121449.51 грн. (а.с.17 зв.).

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого головним державним виконавцем Доманівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області вбачається що, розмір заборгованості за вказаним виконавчим документом станом на 01 вересня 2019 року становить 30709 грн. 63 коп. (а.с.85).

Після розлучення відповідач ОСОБА_4 утворила нову сім`ю, зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 » ( а.с.64).
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального чи сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 16 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 (актовий запис № 249) (а.с.15).

Від даного шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 , про що складено актовий запис № 613 (а.с.16) і у позивача є також обов`язок по його утримуванню.
Відповідно до виписного епікризу 440/21743 ОСОБА_3 , як учасник АТО, знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці щелепно-лицевої хірургії та стоматології НВМКЦ «ГВКГ» МО України з 22 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року з приводу захворювань, які він отримав під час проходження військової служби, що підтверджено військово-лікарською комісією про причинний зв`язок захворювання (а.с.26).

Відповідно до виписного епікризу № 167/8632 ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування з даного захворювання з 03 квітня 2017 року по 14 квітня 2017 року (а.с.27).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.79).

За інформацією автоматизованого обліку, наявного у розпорядженні РСЦ МВС в Миколаївській області транспортні засоби за позивачем не зареєстровано (а.с.72).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення оскаржуваного рішення про стягнення аліментів позивач зареєстрував шлюб, від цього шлюбу має малолітнього сина, який перебуває на його утримання, також він утримує і дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а у зв`язку з проходженням військової служби погіршився стан його здоров`я.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зміну матеріального та сімейного стану позивача як платника аліментів у розумінні ст.192 СК України, так як наслідок обґрунтовано вважав за доцільне задовольнити позов ОСОБА_3 щодо зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/6 частки.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 доказів на підтвердження викладених в ній обставини суду не надано, а саме: не доведено, що розмір стягнутих аліментів недостатній для забезпечення нормального рівня життя дитини.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів, наданих до суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно п.1ч.1ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому не було предметом перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2019 року.