Єдиний унікальний номер 219/9344/17 Номер провадження 22-ц/804/1386/19
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Дубовик Р.Є.
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із житлового будинку, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до ОСОБА_2 про визначення порядку користування будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є співвласником будинку та її частка становить ? будинку.

В подальшому 14 грудня 2017 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила виділити у натурі належну їй ? частку будинку АДРЕСА_1 та надати у власність кімнати «1-5» площею 9,90м2 та «1-4» площею 19,60м2, вказуючи що вона здійснить переобладнання за свій рахунок та своїм коштом.

05 грудня 22018 року в уточненому позові ОСОБА_3 просила розділити у натурі спірний житловий будинок та надати їй у власність кімнати «1-5» площею 9,90м2 та «1-4» площею 19,60м2, відповідачу ОСОБА_2 у власність кімнати «1-1» площею 2,92м2, «1-2» площею 4,10м2, «1-3» площею 12,55м2, «1-6» площею 8,45м2, «1-7» площею 5,60м2, також просила залишити у спільному користуванні земельну ділянку та всі господарські споруди.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Виділено у натурі ОСОБА_3 частку із житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме кімнати «1-4» площею 19,60м2, «1-5» площею 9,90м2, загальною площею 29,5м2, що становить 47/100 частин житлового будинку, вартістю 40 270,00грн.

Виділено у натурі ОСОБА_2 частку із житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме кімнати «1-1» площею 2,92м2, «1-2» площею 4,10м2, «1-3» площею 12,55м2, «1-6» площею 8,45м2, «1-7» площею 5,60м2, загальною площею 33,62м2, що становить 53/100 частин житлового будинку, вартістю 45 895,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у рахунок компенсації різниці вартості виділених часток 2 812 (дві тисячі вісімсот дванадцять),50грн.

Вирішено, що переобладнання у житловому будинку АДРЕСА_1 слід здійснити згідно висновку експертизи №1181-1186 від 13 липня 2018 року за рахунок ОСОБА_3 наступним чином: закласти дверний отвір між приміщенням «1-3» та приміщенням «1-4» та виконати улаштування дверного отвору для входу в квартиру ОСОБА_3 в приміщенні «1-5» з пристроєм дверного блоку замість віконного отвору.

Залишено у загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку, господарські будівлі та споруди, розташовані на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 286,40грн та судові витрати, пов`язані з оплатою 1/2 частини вартості експертизи, в сумі 3 003,00грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заяви посилався на те, що судом незаконно поділено житловий будинок, оскільки судом фактично не вирішено правовий статус нерухомого майна.

Інший довід апеляційної скарги зводився до того, що порушено право відповідача на проживання в належних умовах, також порушено право на належні умови проживання неповнолітньої особи.

Також заявник стверджував про те, що рішенням суду щодо переобладнання та реконструкції житлового приміщення порушуються вимоги чинного законодавства.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що судом задоволені її позовні вимоги відповідно до уточненої заяви від 03 грудня 2018 року та всі інші доводи апеляційної скарги суперечать встановленим обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, за відсутності позивача яка просила розглянути справу за участі її представника, також за відсутності відповідача повідомленого про час та місце розгляду справи належним чином, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Власником АДРЕСА_1 за даними Бюро технічної інвентаризації значиться ОСОБА_2 /а.с.13-15/.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2017 року визнано житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та побудовами об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з правом кожного на ? частку зазначеного будинку /а.с.9-10/.

ОСОБА_2 не зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак за даною адресою зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 як дружини відповідача та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.38/.

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи визначено ринкову ціну аналогічного будинку в розмірі 210 921,00грн, також визначено, що розподіл приміщень спірного об`єкта нерухомого майна технічно можливий і запропонований варіант розподілу ? житлового будинку, який можливо виконати в натурі та зазначено вартість таких ремонтно-будівельних робіт по переобладнанню будинку, та запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою /а.с.63-77/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні майнові відносини подружжя на час їх виникнення регулювалися Кодексом про шлюб та сім`ю України, відповідно до статті 22 якого майно, нажите подружжям за час шлюбу, визнавалось їх спільною сумісною власністю і кожний з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Положення ст. 65 СК України припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, розпорядження майном за взаємною згодою, доки не доказано інше кимось з подружжя.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною 1 статті 63, частиною 1 статті 65 СК України.

Суд першої інстанції виконав вимоги наведених норм та виділив частки відповідно до заявлених вимог та на підставі проведення експертизи визначив порядок користування житловим будинком.

Відповідно до змісту наведених норм та встановлених у справі обставин власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб, та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

При цьому судом враховано, що власник ? частки будинку має право користуватися ним для особистого проживання і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та такий будинок не може бути вилучено, та власника не може бути позбавлено права користуватися будинком, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, суд на підставі наданих сторонами доказів дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_3 яка є власником будинку на підставі рішення суду, не може здійснити своє право на користування та розпорядження майном через те, що відповідач чинить їй у цьому перешкоди.

Також наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, та висновками експерта обґрунтовані вимоги позивача щодо можливості визначення порядку користування будинком, згідно якого ОСОБА_3 слід передати в користування кімнати «1-4» площею 19,60м2, «1-5» площею 9,90м2, загальною площею 29,5м2, що становить 47/100 частки житлового будинку, що не порушує прав ОСОБА_2

Користування належною часткою в нерухомому майні будинку АДРЕСА_1 після поділу у натурі між спільними власниками та використання майна на власний розсуд, охоплюється поняттям власність в розумінні норм цивільного права та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом яких ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже вірні висновки суду першої інстанції з приводу того, що не має практичної доступної для позивача власника майна можливості для захисту її права, ніж той який обраний судом з дотриманням вимог передбачених частиною 1 статті 364 ЦК України про право співвласника на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, з дотриманням прав обох власників.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тим що були викладені в поясненнях та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Судді: