Справа № 645/5997/18
Провадження № 2/645/425/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань - Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод в праві користування власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана цивільна справа.

11 грудня 2018 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2018 року провадження по справі відкрито та по справі призначено підготовче судове засідання.

19.02.2019 року до матеріалів справи від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та слухати справу за його відсутності та відсутності відповідача по справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 12 березня 2019 року позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про явку в судове засідання, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справу до суду не надходило. Також, в судове засідання, призначене на 29 березня 2019 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, вказану в позові, а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний нею в позові, яке доставлено на адресу останньої 12.03.2019 року, причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справу до суду не надходило. Крім того, в судове засідання, призначене на 25 квітня 2019 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, вказану в позові (на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній»), а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний нею в позові, яке доставлено на адресу останньої 01.04.2019 року, причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справу до суду не надходило. Також, в судове засідання, призначене на 15 травня 2019 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, вказану в позові (на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній»), а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний нею в позові, яке доставлено на адресу останньої 25.04.2019 року, причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справу до суду не надходило. В дане судове засідання, призначене на 11 червня 2019 року позивач повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, вказану в позові, а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний нею в позові, яке доставлено на адресу останньої 15.05.2019 року, причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справу до суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 15.05.2019 року на електрону адресу суду подав заяву, в якій просив у разі повторної неявки позивача позов залишити без розгляду, а в разі явки позивача відмовити останній в задоволенні позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі позивача в судовому засіданні, доказів на поважність причин їх неявки як в попередні судові засідання, так і в дане судове засідання нею надано не було, причини її неявки до суду визнано неповажними, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе не відклади розгляд справи та провести судове засідання у відсутність сторін по справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи приходить до наступного.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод в праві користування власністю шляхом виселення.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Тобто, участь в судових засіданнях особисто або через свого представника особи, яка є стороною у цивільному процесі, є правом, а не обов`язком, цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Проте, в жодне із призначених судових засідань по вказаній цивільній справі позивач так і не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4. XI. 1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Судом встановлено, що позивач по справі неодноразово належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, проте до суду жодного разу не з`явилася, поважність її неявки не доведена, а судом не встановлена.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача, якій було відомо про наявність цивільної справи за її позовом в суді, неодноразові виклики її в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Судом враховується інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2012 р., згідно якого суд відкладає розгляд справи лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду, тобто законодавець не передбачив врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду.

Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод в праві користування власністю шляхом виселення - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє її права повторно звернутися до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 11.06.2019 року.

Суддя -