Справа № 159/234/18
Провадження № 2/159/20/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням - судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О..,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

15 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину .

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 25.01.1993 року до листопада 2008 року перебувала в зареєстрованому юридичному шлюбі з відповідачем від якого мають двоє дітей: дочку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. на утримання сина до його повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17.03.2015 року розмір аліментів збільшено до 650 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.2015 року.

За вказаними рішеннями відповідач фактично аліментів не сплачує, а всі необхідні витрати, пов`язані з вихованням та утриманням сина ОСОБА_6 самостійно несе вона. Останній в добровільному порядку не бажає брати участь і у додаткових витратах, пов`язаних з навчанням на той час неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі, чим позбавляє його на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, отримання професії.

Зазначає, що нею понесені додаткові витрати зумовлені особливими обставинами , а саме:

-необхідність оплати за навчання відповідно до умов договору;

-за проживання в студентському гуртожитку;

-відвідування занять в оздоровчому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-витрати, пов`язані з придбанням одягу, інших речей та предметів, а також вартість проїзду з місця навчання до місця проживання.

Вказує, що вже понесені нею витрати, а також витрати які будуть понесені становлять 84066грн., а отже з відповідача підлягає стягненню їх половина, тобто 42033 грн.

22.05.2018 року позивачем збільшено та уточнено позовні вимоги відповідно за яких ОСОБА_1 просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 половину понесених нею витрат, що становить 45179,90 грн.. Заява про збільшення позовних вимог пов`язана з тим, що у зв`язку з крадіжкою 05.04.2018 року невстановленими особами у неповнолітнього сина рюкзака з ноутбуком та курткою, вона змушена була придбати останньому комп`ютер та інші речі за які сплачено нею 9459 грн..

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Наваляним Т.Д. 02.02.2018 року позовна заява призначена до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав повністю з наступних підстав:

- він є не працевлаштованим;

- при поділі спільного майна подружжя судом визнана морова угода відповідно до якої з врахуванням інтересів неповнолітнього сина було збільшена частка в майні ( квартира) на 1/3 частини;

- позивачем не надано належних доказів, які би вказували додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини;

- за вказаних правовідносин не можуть застосуватись вимоги ст.150 СК України, а можуть бути застосовані правила ст.185 СК України у випадку підставності.

Ухвалою судді Наваляного Т.Д. підготовче судове засідання 15.03.2018 року закрите та призначено справу до судового розгляду на 02.04.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями в зв`язку зі звільненням з посади судді 11.03.2019 року передана на розгляд судді Лесику В.О. та відповідно до ухвали від 19 березня 2019 року прийнята до свого провадження за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився хоча про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся.

Враховуючи зазначене суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності відповідача, при цьому вважає його неявку до суду без поважних причин .

Заслухавши позивачку та її представника , дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Так судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час ухвалення рішення останній є неповнолітнім.

На час звернення до суду з позовом 15.01.2018 року вказана особа була неповнолітньою та продовжувала навчатись у вищому навчальному закладі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29 квітня 2012 року та ухвалою Апеляційного суду від 17.03.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а саме і сплату за навчання, проживання в гуртожитку, витрати пов`язані з придбанням одягу, взуття, інших речей та предметів необхідних для нього, а також вартість проїзду на навчання і т.д..

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, положення ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку дитини за умови, якщо в неї є здібності та таланти, у зв`язку з хронічною хворобою дитини, її лікуванням, каліцтвом, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів, які сплачуються одним з батьків.

На підтвердження додаткових понесених і тих що мають бути понесені позивачкою витрат надані квитанції, чеки і т.п., що підтверджують здійснені витрати на навчання у навчальному закладі, придбанні речей, одягу, відвідування спортивної секції , проїзду до місця навчання і т.п.

На переконання суду ці витрати жодним чином не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами.( розвиток здібності дитини , її хворобою, каліцтвом, тощо), в розумінні ст.185 СК України . Ці витрати мають покриватись за рахунок стягнутих аліментів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже із зазначених вище підстав суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст. 185 СК України, суд,-

у х в а л и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 07.06.2019 року.

Головуючий:В. О. Лесик