Провадження № 2/193/26/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 червня 2019 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі :
судді Шумської О.В.,
при секретарі Мельниковій Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-
08 травня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 30.11.2012 року. 22 травня 2018 року надав уточнену позовну заяву (а.с. 26-28). В обґрунтування уточненого позову вказує, що 30.11.2012 року між ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством «Олександро-Володимирівське» було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого позивач досяг домовленості (згоди) з відповідачем щодо орендних відносин між ними, а саме, що позивач передає відповідачу в оренду свою приватну власність - земельну ділянку загальною площею 9,5900 га. (кадастровий № НОМЕР_1 ), строк дії договору оренди - 05 (п`ять) років (в період з 30.11.2012 року по 30.11.2017 року), нормативна грошова оцінка земельної ділянки (на момент укладення договору оренди) складала 192210,35 грн., що розташована на території - Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, щорічна орендна плата в грошовій формі в розмірі 5766,30 грн., або в натуральній формі в розмірі: 2000 кг. зернових, 200 кг. насіння, 1000 кг. соломи, відробіткова (при необхідності) оранка та культивація присадибних ділянок у розмірі до 0,35 га., ритуальні послуги - допомога на поховання в розмірі 400,00 грн., зазначені умови оренди влаштовували позивача, саме тому позивач поставив свій підпис у договорі оренди, текст якого було надано відповідачем. Відповідач пообіцяв позивачу, що після державної реєстрації вказаного договору оренди відповідач поверне позивачу один примірник оригіналу договору оренди, але так і не зробив цього по теперішній час. Позивач одержувала від відповідача орендну плату за свою земельну ділянку протягом строку дії договору оренди в період з 30.11.2012 року по 30.11.2017 року, а перед закінчення обумовленого між ними п`ятирічного строку оренди позивач 12.10.2017 року звернулась письмово до відповідача з заявою про небажання продовжувати орендні відносини та проханням повернути їй в натурі її земельну ділянку, але відповіді від відповідача на свою заяву так і не отримала.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
Представник третьої особи - Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав заяву та просить розглянути справу на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України передбачено, що виключено судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною четвертою ст. 124 ЗК України передбачено, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки орендарем.
Згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.
У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі:
- закінчення строку, на який його було укладено;
оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі», спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.
Відповідно до норм ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є:
- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);
- строк дії договору оренди;
- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Також треба зазначити, що в спірному договорі протиправно не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, не вказано актуальну на теперішній час нормативну грошову оцінку земельної ділянки, не зазначено у відсотковому відношенні до оцінки землі розмір орендної плати, яка повинна складати не менше 3%, крім того строк дії договору вже давно закінчився, а сторони між собою не уклали договору про продовження дії орендних відносин, крім того відповідач тривалий час ігнорує свій обов`язок та не повертає позивачу його екземпляр оригіналу спірного договору, тому існують достатні підстави визнання дій відповідача протиправними, та є достатні підстави для визнання договору оренди недійсним, але відповідач без належно оформлених законних підстав самовільно протиправно використовує земельну ділянку позивача понад строку дії договору оренди.
Стаття 203 ЦК України. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Стаття 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Стаття 217 ЦК України. Правові наслідки недійсності окремих частин правочину.
1.Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Стаття 230 ЦК України. Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.
1. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 9,590 га., розташованої на території Софіївської селищної ради, кадастровий номер якої НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 11, 15). 30.11.2012 року між ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством «Олександро-Володимирівське» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Договір зареєстрований 30 листопада 2012 року в відділі Держкомзему у Софіївському районі (а.с. 7-8). Представник позивача зазначає, що позивач та відповідач домовились про строк оренди земельної ділянки на 05 років, але відповідач самовільно змінив строк дії договору оренди з 05 років на 10 років та подав змінений текст договору на державну реєстрацію, тобто відповідач ввів в оману позивача, щодо істотної умови договору - строку дії.
Позивач зверталась до відповідача з заявою про повернення її земельної ділянки (а.с. 10)
За таких обставин, вимоги представника позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 30 листопада 2012 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст.ст.12,13, ч.1 ст.81, ст.263-265, 268, 259, 280-282,354 ЦПК України ЦПК України, суд,
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянк, задовольнити повністю.
Стягнути з селянського (фермерського) господарства «Олександро-Володимирівське» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О. В. Шумська