Справа № 214/5461/18
провадження 2/216/1117/19
17 січня 2019 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти у порядку, передбаченому п.1.3 кредитного договору. За умовами кредитного договору може бути встановлено новий розмір процентної ставки ( п. 1.3.2 кредитного договору).
Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику у період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку сплачуються у порядку, встановленому договором, (п. 1.3.3. кредитного договору).
Згідно з п.7.1. кредитного договору за порушення ОСОБА_1 термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язання ОСОБА_1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.
Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
Позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, однак відповідачі порушення договору в повному обсязі не усунули.
Представник позивача Демчук О. В., надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить розписка від 30.11.2018, але в установлений судом строк не подав до суду відзиву на позовну заяву, в судове засідання не з`явився.
Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялася судом належним чином, представник останньої ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, за яким позов не визнає, просить суд відмовити позивачу. Як на підставу заперечень вказує, що позивачем самостійно в односторонньому порядку було змінено процентну ставку визначену кредитним договором, зокрема в договорі було визначено ставку в розмірі 11,30 %, а в довідці розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 11,3000, також позивачем самостійно збільшено розмір кредиту на 1 долар 60 центів за кожен місяць, тим самим збільшено обсяг відповідальності. Крім того, умовами договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. В позовній заяві позивач умисно не вказав та не зазначив дату порушення ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті кредиту за основним договором, для використання строків звернення з вимогою до ОСОБА_2 за договором поруки на свою користь. Сплив вищевказаного строку зумовлює припинення зобов`язань поручителя, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, а представник позивача Демчук О.В. не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення ОСОБА_1 термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язання ОСОБА_1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості (а.с.16-27).
23.06.2018 позивач звертався до відповідачів з вимогою про усунення порушень кредитних зобов`язань (а.с.30-31).
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники… Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи відсутність оплати за кредитним договором, суд дійшов висновку про наявність заборгованості за кредитом в розмірі 2204,38 доларів США.
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, за умовами договору ОСОБА_1 зобов`язаний був сплачувати проценти за користування кредитом в у розмірі 11,30 річних протягом тридцяти календарних днів з дати видачі кредиту, а по закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентів ставка підлягає перегляду відповідно до п. 9.2 (а) порушення позичальником кредитної дисципліни, тобто належного виконання умов договору та б) погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердження в результаті щорічного моніторингу що проводиться банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, а також даних щодо своєчасного виконання інших зобов`язань, передбачених договором, та в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад девальвація курсу долара США більше ніж на 5 % у порівняні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення договору чи останнього перегляду процентної ставки, підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті, підвищення ставки на 3 відсоткових пункту за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки).
Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 08.08.2018, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому заборгованість за процентами склала 188,90 доларів США.
Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Судом встановлено, що відповідно п. 7.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати.
Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Отже, з відповідачів підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 12.01.2018 по 08.08.2018 в розмірі 435,57 грн.
Таким чином, судом вважає, що заперечення відповідача ОСОБА_2 не знайшли підтвердження, оскільки розмір процентної ставки був визначений кредитним договором та незмінно застосовувався банком, також відсутнє збільшення розміру кредиту за кожен місяць. Відсутність дати порушення ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті кредиту за основним договором, для використання строків звернення з вимогою до ОСОБА_2 за договором поруки не може служити підставою для відмови в позові.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -
Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов