КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22-ц/824/8375/2019 Головуючий у 1-й інстанції:Виниченко Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб», третя особа: Державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшина Крістіна Вікторівна про скасування права власності, -

у с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач пред`явив позов до відповідача, у якому просив скасувати право власності ТОВ «Перший інвестиційний клуб» на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м. Зазначає, що 18.05.2018 року державним реєстратором Київської філії КП Вишенківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшиною К.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Вказано, що підставою для виникнення права власності став договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Прийняте рішення позивач уважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначено, що позивач проживає та являється власником квартири АДРЕСА_1 . 01 листопада 2007 року між позивачем та ВАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено іпотечний договір № 3.07111787, відповідно до умов якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення повного виконання зобов`язань іпотекодавця за договором про іпотечний кредит №3.07111787, укладеного 01.11.2007 року. 19 червня 2015 року було укладено додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, яким здійснено консолідацію простроченої суми кредиту та залишку заборгованості за кредитом, змінено розмір щомісячного ануітентного платежу. 19 лютого 2016 року було укладено додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, яким встановлено щомісячний платіж в сумі 250 дол. США. 10 серпня 2016 року було укладено додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, яким змінено порядок погашення заборгованості.

Під час здійснення реєстрації права власності на квартиру було допущено порушення, а саме: реєстратором проігноровано відсутність повідомлення солідарних боржників про вимогу нового кредитора після заміни кредитора, а тому боржники не змогли скористатися своїм правом повідомити про виконання зобов`язання належним чином. Також на підтвердження факту наявності заборгованості та її розміру реєстратору не надано жодного документа, в тому числі розрахунків заборгованості або документів щодо безспірності таких сум заборгованості та прострочення виконання зобов`язання.

За період з 01.11.2007 року до червня 2017 року позичальником ОСОБА_2 повернуто кредитні кошти.

Крім того вказує, що протягом червня 2015 року по травень 2017 року ним сплачено на користь відповідача кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, а тому основне зобов`язання, що його забезпечує договір іпотеки, є припиненим. Зазначає, що реєстратором проігноровано та обставина що квартира відповідає вимогам встановленим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Уважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано доводи позову про численні порушення державного реєстратора приписів законів, які регулюють прийняття рішень про проведення реєстрації права власності внаслідок реалізації іпотечного застереження. Державний реєстратор проігнорував відсутність повідомлення солідарних боржників про вимогу нового кредитора після заміни кредитора, а тому боржники не змогли скористатися своїм правом повідомити про виконання зобов`язання належним чином. На підтвердження факту наявності заборгованості позивача та її розміру, відповідачем не надано реєстратору жодних підтверджень. Договір кредиту (основне зобов`язання) кілька разів змінювався , а в договір іпотеки зміни не вносилися.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Перший інвестиційний клуб» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Зазначає, що в матеріалах справи наявна вимога від 16.03.2018 року з повідомленням про відступлення банком права вимоги до ТОВ «Перший інвестиційний клуб», вимога про сплату заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року у розмірі 26817, 81 дол. США. Зазначена вимога була отримана позивачем особисто 19.03.2018 року. Іпотечний договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя і це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотеко держателя. Реєстрація права власності на предмет іпотеки відбулася з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з наданням вичерпного переліку документів, передбаченого п. 61 такого порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної серги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

При розгляді справи судом першої інстанції установлено, що 03.09.2004 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 22, 23).

01 листопада 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 3.07111787 (а.с. 15-15 зв.).

Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, за цим Договором Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку житлову нерухомість, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м. та складається з 2 жилих кімнат, жилою площею 30,10 кв.м. та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16 вересня 2004 року у реєстрову книгу № 1028-152 з реєстровим номером № 4029, з метою забезпечення повного виконання зобов`язань Іпотекодавця за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 укладеного Іпотекодавцем з Іпотекодержателем 01 листопада 2007 року та додатків до нього.

З пояснень представника позивача, що підтверджується записом в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та додатковими договорами, за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 р. ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» позивачу та ОСОБА_2 видав кредитні кошти у розмірі 75 000 дол. США строком користування до 21.10.2022 року (а.с. 16 зв., 18 зв., 20 зв., 27 зв.).

19 червня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Додатковий договір до Договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, відповідно до умов якого з метою здійснення реструктуризації заборгованості за кредитним договором здійснено консолідацію простроченої суми кредиту та змінено розмір щомісячного ануїтетного платежу (а.с. 16-16 зв.).

19 лютого 2016 року між ПАТ «Платинум Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено Додатковий договір до Договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, відповідно до умов якого з метою здійснення реструктуризації заборгованості за кредитним договором було змінено порядок погашення заборгованості за кредитом та нарахованих процентів за користування кредитом (а.с. 18-18 зв.).

10 серпня 2016 року між ПАТ «Платинум Банк»,ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено Додатковий договір до Договору про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року, відповідно до умов якого з метою здійснення реструктуризації заборгованості за кредитним договором було здійснено порядок погашення заборгованості за кредитом та нарахованих процентів за користування кредитом (а.с. 20-20 зв.).

12 березня 2018 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» укладено Договір № 98К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а.с. 56-57 зв.).

Відповідно до п. 1 вказаного договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника, за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, згідно зреєстрому Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з Додатком№ 1 до Договору № 98К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 12.03.2018 року до ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» перейшло право вимоги за Договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року з додатковими договорами до нього, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,та вимоги за іпотечним договором № 3.07111787 від 01.11.2007 року укладеним із ОСОБА_1 (а.с. 56-58).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Також між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» 12.03.2018 року був укладений договір № 98і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіциною Я.Б. за реєстровим № 319, відповіднодо якого банк відступив відповідачу право вимоги за іпотечним договором № 3.07111787 від 01.11.2007 року укладеним з позивачем (а.с. 59-61).

Як убачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 133420597 від 07.08.2018 року, державним реєстратором Київської філії КП Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» ПукшиноюК.В. прийнято рішення про реєстрацію за ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» права власності напредмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 27-28).

Зі змісту інформаційної довідки убачається, що підставою для реєстрації за ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , став договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 98К від 12.03.2018 року.

Отже, сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Так, пунктом 2.5.3 іпотечного договору, укладеного між позивачем та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», визначено, що іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки, в порядку та на умовах, визначених цим договором, у випадку дострокового розірвання кредитного договору, неповернення суми кредиту та/або процентів за користування ним, та інших платежів, що передбачені цим та кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених цим та кредитним договорами.

Згідно п. 3.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, які передбачені цим або кредитним договором, негайно з моменту такого невиконання або неналежного виконання.

Відповідно до положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 3.3. іпотечного договору визначено, що даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, серед іншого, шляхом прийняття предмета іпотеки в порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Отже, умовами іпотечного договору сторонами погоджено право іпотекодержателя у разі наявності заборгованості за кредитним договором задовольнити вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Вимога від 16.03.2018 року з повідомленням про відступлення банком права вимог до ТОВ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ КЛУБ», вимога про сплату заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 року у розмірі 26 817,81 дол. США надсилалась відповідачем ОСОБА_1 Ця вимога була отримана позивачем особисто 19.03.2018 року, (а.с. 62-63).

Також вимога про усунення порушень та повернення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 3.07111787 від 01.11.2007 р. була надіслана відповідачем 16.03.2018 року позичальнику ОСОБА_2 та отримана нею 19.03.2018 року (а.с. 147-148).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором, ТОВ «Перший інвестиційний клуб» скористалося правом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом прийняття предмета іпотеки у власність, надавши реєстратору передбачені порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи. В даному випадку положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосуванню не підлягають, оскільки звернення стягнення на квартиру позивача, як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, так як позивач надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням останнього, що безпосередньо обумовлено пунктом 3.3. іпотечного договору.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам та вимогам закону,що регулюють правовідносини,які виникли між сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку»; якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті » є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції про те, що норми ЗаконуУкраїни «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин,які виникли між сторонами,застосуванню не підлягають, оскільки звернення стягнення на квартиру позивача, як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, так як позивач надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням останнього, що безпосередньо обумовлено пунктом 3.3. іпотечного договору,не відповідає засадам вищевказаним нормам чинного законодавства.

За наслідками прийнятого державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства Вишенської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшиною К.В. рішення про проведення державної реєстрації права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на викладене,колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового,яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб», третя особа: Державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшина Крістіна Вікторівна про скасування реєстрації права власності задовольнити.

Скасувати реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» на об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер 00, квартиру АДРЕСА_1 ,загальною площею 45,4 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук