Провадження № 2/638/1258/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Романової О.В., Підвисоцькій А.М.,

Тягунової Р.Ю.

за участю

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

06.07.2017 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , звернулись до суду з позовом. 28.07.2017 позивачі уточнили позов. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 . Вказане помешкання було надано ОСОБА_9 рішенням виконкому Дзержинського районної ради народних депутатів у м. Харкові від 05.10.1982 №284/5. ОСОБА_9 , є дідом ОСОБА_4 , та прадідом ОСОБА_5 Позивачі проживають у квартирі більше 10 років, відкрито та добросовісно користуються вказаною квартирою, сплачують комунальні послуги, підтримують квартиру у належному стані. Позивачами неодноразову вживались дії щодо приватизації квартири. Проте, інші мешканці квартири не виявляють бажання брати участь у приватизації. У зв`язку з чим позивачі просять задовольнити позов, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давності. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 квартири.

24.10.2017 відповідачем ХМР подано заперечення проти позову, відповідно до яких ХМР вважає вимоги позивачів безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З наданих позивачами матеріалів не вбачається чи є житловий будинок по АДРЕСА_2 об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та чи відображається він на балансі КП «Жилкомсервіс». Крім того відсутні будь- які дані про технічний стан квартири, її розміри, кількість зареєстрованих осіб, та хто є власником квартири. Посилаючись на норми ЦК, ЗУ «Про приватизацію» відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Третьою особою ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що його статус у справі повинен бути «відповідач», так як позовні вимоги стосуються його прав та інтересів. Позов не визнає, так як наймачем 3 кімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_9 , який проживав у 2 кімнатах квартири складом сім`ї 5 осіб. Рішенням виконкому Дзержинської ради народних депутаів м. Харкова за №284/5 від 05.10.1982 сім`ї надана третя кімната, яка звільнилась. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Особистий рахунок оформлено на батька. На теперішній у квартирі зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 Тривалий час у квратирі мешкає тільки він, третя особа у справі ОСОБА_6 У ІНФОРМАЦІЯ_6 помер рідний брат ОСОБА_11 , який знятий з реєстраційного обліку внаслідок смерті. ОСОБА_11 у свій час перебув у шлюбі із ОСОБА_12 , від шлюбу мали двох дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4. В 1988 році сім`я брата розпалась і невістка з дітьми стала проживати окремо. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.1999 поновлено право користування на спірну квартиру дружини ОСОБА_11 ОСОБА_12 та її неповнолітні діти ОСОБА_13 , ОСОБА_4 були примусово вселені до спірної квартир , про що було складено акт про виконання рішення органами примусового виконання. ОСОБА_12 не скористалась своїм правом, до квартири не вселилась, своїх речей не привезла, було подано позов до суду про визнання осіб такими, що втратили право користування. Рішенням суду позов задоволено. Позивач ОСОБА_4 зареєстрований у квартирі 11.01.2005, ОСОБА_5 20.11.2001 також зареєстрований у квартирі. ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 в квартирі з часу свого народження ніколи не мешкали, не приймали участі в утриманні квартири, сплаті комунальних послуг, в здійснені поточного ремонту, не мають ніякого зв`язку з квартирою. У зв`язку з чим ОСОБА_6 просив відмовити у задоволені позову.

Позивачі у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, уповноважили представника Репетун К.В . представляти їх інтереси.

Представник позивачів ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ХМР - Безбородий О.В. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у запереченнях.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, уповноважив представника ОСОБА_19. представляти його інтереси у суді.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_17. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що 05.10.1982 рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів ОСОБА_18 ., у зв`язку з тим, що він перебував на квартирному обліку, мешкав з сім`єю , яка складалась з п`ятьох людей у двох кімнатах 34,32 кв.м. трикімнатної квартири, у якій звільнилась третя кімната 18,4 кв.м., надано кімнату 18,4 кв.м. по АДРЕСА_4 на теперішній АДРЕСА_1 (а.с.7).

З довідки КП «Жилкомсервіс» вбачається, що у квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_9 (а.с.8).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.27).

Як встановлено довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта майна квартира АДРЕСА_3 не належить будь-якій особі на праві власності (а.с.90).

Згідно довідки КП «ХМ БТІ» реєстрація права власності квартири АДРЕСА_3 станом на 31.12.2012 КП «ХМ БТІ» не проводилась (а.с.91).

Заступником директора департаменту - начальником управління комунального майна та приватизації повідомлено, що при упорядкуванні договору про передачу майна в господарське відання №1288 від 28.02.2007 з КП «Жилкомсервіс» станом на 01.09.2016 виявлено, що житловий будинок по АДРЕСА_5 фактично перебуває за адресою АДРЕСА_2 . Житловий будинок є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста згідно рішення 12 сесії ХМР народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 «Про комунальну власність міста». Відповідно до розпорядження Управління №189 від 28.02.2007 зазначений житловий будинок передано в господарське віддання КП «Жилкомсервіс». Інформація щодо приватизації квартири АДРЕСА_3 у комп`ютерній базі даних Управління відсутня (а.с.92,183).

Згідно з розпорядженням від 28.02.2007 №189 Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації будинок АДРЕСА_2 передано у віддання КП «Жилкомсервіс» (а.с.211-212,213,214).

Ч.1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі самовільно, без належного дозволу чи належно оформлення, володіють частиною квартири АДРЕСА_3 , але за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Правилами ч.1,3 статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням

Отже, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку.

Суд приходить до висновку, що позивачі були обізнані відносно того, що квартира АДРЕСА_3 , яка є предметом спору та на яку вони просять визнати право власності за набувальною давністю, є комунальною власністю м. Харкова, а тому не можна вважати володіння позивачами частиною квартири, яка залишились після смерті ОСОБА_9 , добросовісним.

Отже, обставин, які є підставою для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у цій справі не встановлено.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом, відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України, враховано позицію Верховного Суду, викладену у справі № 215/5451/16-ц від 28.03.2019.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 328,344,1277 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2019.

Суддя - І.В. Семіряд