Справа № 450/877/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2573/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Львів

Справа № 450/877/17
Провадження № 22-ц/811/2573/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю ОСОБА_1 , представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Мусієвського В.Є.
у справі
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 , третіх осіб Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова, Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірним протоколу та визначення права зарахування на квартирний облік,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання неправомірним протоколу №22 від 17.01.2017 р. засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині відмови зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 15.08.1989 р. та визначення за ними права зарахування на такий з вказаного періоду.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що судом не було всебічно, повно та об`єктивно досліджено обставини, які мають істотне значення для справи, порушено норми процесуального права, прийнято помилкові висновки, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 с. Липники та в грудні 1999 року був звільнений у запас. Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31 червня 1995 року був внесений у списки загальної черги на отримання житлової площі з 08.06.1995 року та на підставі довідки Стрийської КЕЧ району №757 від 07.07.1995 року поновлений на черзі на отримання житла з 15.08.1989 року.
Після звільнення з військової служби дізнався, що документи його житлової справи були втрачені військовою частиною та відповідно його та членів його сім`ї не включили в чергу на отримання житла. За допомогою свідка ОСОБА_1 , який працює у військовій частині НОМЕР_1 , ним були віднайдені матеріали моєї житлової справи та в січні 2017 року я звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 (яка є правонаступником військової частини НОМЕР_3 , в якій я проходив службу та був поставлений на квартирний облік) з заявок про поновлення на квартирному обліку.
27 лютого 2017 року отримав відповідь та копію рішення (витяг з протоколу засідання) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2017 року з відмовою зарахувати його на квартирний облік.

В своїх запереченнях представник Відповідача вказав, що відмова військової частини про зарахування його на квартирний облік є правомірною, оскільки у військовій частині НОМЕР_2 та квартирно-експлуатаційному відділі м. Львова відсутня інформація про перебування його на квартирному обліку.

На підтвердження зарахування його та членів його сім`ї на облік на отримання житла з року ним було надано: рапорт від 08.06.1995 p., витяг №10 від 04.01.1996 р. військової частини НОМЕР_4 , витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31.06.1995 p., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №266, які знаходились в отриманій ним від свідка ОСОБА_6 житловій (обліковій) справі і свідчать про його перебування на квартирному обліку з 15.08.1989 p., а також самими показаннями свідка ОСОБА_6 .

Однак, суд не врахував надані докази та визнав їх неналежними у зв`язку з тим, що суд нібито не в змозі ідентифікувати подані документи та встановити їх походження, а саме, що такі є частиною облікової (житлової) справи, оскільки не могли зберігатись у невстановлених фізичних осіб, а повинні обліковуватись відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р. №737.

Вважає неврахування судом наданих письмових доказів та показання свідка ОСОБА_6 грубим порушенням процесуального права, що призвело до неправильного вирішення обставин справи.

Окрім цього зазначає, що відповідач не надав жодних доказів, які б вказували на те, що його було виключено з списку військовослужбовців, які знаходяться на черзі на отримання житла.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачем командиром військової частини подано відзив на апеляційну скаргу 12.02.2019 року, в якому з посиланням на ст.39,60 ЖК України та п.15,16 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджено Постановою Ради Міністрів Української РСР Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 просить відмовити в задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом(найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 до 29.12.1998 року проходив військову службу у військовій НОМЕР_5 Збройних силах України.
Наказом заступника міністра оборони України від 03.12.1998 р. №0399 позивач звільнений з військової служби у запас за п.65 пп.»в» за станом здоров`я та наказом №266 командира в/ч3755 виключений із списків особового складу 29.12.1998р.
Судом встановлено і визнається сторонами, що правонаступником військової частини НОМЕР_6 є військова частина НОМЕР_3 , яка розформована і її правонаступником стала військова частина НОМЕР_7 , яка теж розформована і її правонаступником є військова частина НОМЕР_1 . По наказах це булу ліквідація. На даний час діючими є військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_1 . Облікові справи військовослужбовців розформованої військової частини НОМЕР_7 знаходились на обліку у житловій комісії військової частини НОМЕР_2 , яка згідно наказу начальника Львівського гарнізону від 01.10.2010 р. №54 передала відповідно до акту прийому-передачі №765 від 30.06.2011 р. усі облікові справи військовослужбовців військовій частині НОМЕР_1 . Військові частини НОМЕР_3 та НОМЕР_1 це одна і та ж територія.
Частина 1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2017 р. ухвалено, що згідно інформації і наданих документів Квартирно-есплуатаційного відділу м.Львова та житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , підстави зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 відсутні.
Згідно відповіді Квартирно-есплуатаційного відділу м.Львова №17 від 04.01.2017 р. ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку в жодній з житлових комісій Львівського гарнізону.
Відповідно до довідки №350/486/1/89 від 13.01.2017 р., довідки №350/486/4/10 від 02.03.2018 р. та протоколу №5 від 26.11.2010 р. військової частини НОМЕР_2 інформація щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку житлової комісії відсутня. Серед облікових справ переданих військовою частиною НОМЕР_2 військовій частині НОМЕР_1 облікова справа ОСОБА_1 відсутня.
Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що він проходив військову службу разом з ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_3 , був головою житлової комісії і йому відомо, що позивач при звільненні перебував на квартирному обліку згідно житлової справи. Куди була передана житлова справа позивача ОСОБА_1 під час розформування військової частини НОМЕР_3 йому невідомо. З 2009 р. він працює у військовій частині НОМЕР_1 . Військові частини НОМЕР_3 та НОМЕР_1 це одна і та ж територія. Близько 2012-2013 р.р. до нього звернувся позивач ОСОБА_1 з проханням надання допомоги у з"ясуванні місця знаходження житлової справи. В період з 2013 р. до кінця 2015 р. на території вказаної військової частини до нього підійшла невідома особа у камуфляжній формі, яка повідомила, що знайшла житлову справу позивача ОСОБА_1 і надала оригінал такої. Після цього він подзвонив позивачу ОСОБА_1 , зустрівся з ним і передав йому вказану житлову справу.
Позивачем надано рапорт від 08.06.1995 р., витяг №10 від 04.01.1996 р. військової частини НОМЕР_4 , витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31.06.1995 р., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №266, які знаходились в отриманій ним від свідка ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновком районного суду що оскільки облікова справа відсутня то такі не можуть буди належними доказами доля задоволення позову.
Пунктом 2.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р. №737, визначено, що у місячний строк після зарахування військовослужбовця на облік представником житлової комісії на нього заводиться облікова справа (додаток 7) у двох примірниках, у якій містяться документи, перелічені в пункті 2.5 цього розділу, та оформлюється витяг із протоколу засідання житлової комісії військової частини про зарахування військовослужбовця на квартирний облік. Облікові справи повинні бути пронумеровані, прошнуровані та містити опис, який підписується особою, відповідальною за ведення обліку. Облікові документи реєструються в нетаємному діловодстві. Ведення документів житлової комісії та облікових справ військовослужбовців у військових частинах здійснюється в загальних робочих кімнатах. Документи житлової комісії та облікові справи військовослужбовців зберігаються у шафах або ящиках, які замикаються і опечатуються. Командир військової частини своїм наказом визначає місце зберігання документів житлової комісії та облікових справ військовослужбовців. Перелік документів житлової комісії військової частини та документів, які ведуться представником житлової комісії, щороку включається до номенклатури справ на поточний рік, які ведуться у військовій частині. Під час розформування військової частини або житлової комісії гарнізону облікові документи передаються їх правонаступнику в разі, якщо він знаходиться в цьому самому населеному пункті. В іншому випадку облікові документи передаються до КЕВ (КЕЧ) району. Про передачу облікових документів військова частина повідомляє квартирно-експлуатаційний орган, який здійснюватиме подальший квартирний облік військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей. Під час розформування КЕВ (КЕЧ) району облікові документи передаються правонаступнику, який здійснюватиме подальший квартирний облік військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, а облікові справи осіб, які отримали житло для постійного проживання, - до архіву.
Пунктом 2.8 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р. №737, визначено, що у місячний строк з дня зарахування військовослужбовця на облік другий примірник облікової справи (додаток 7), кожен аркуш у якій завірений печаткою військової частини, разом з другим примірником Картки обліку та витягом із протоколу засідання житлової комісії військової частини про зарахування військовослужбовця на квартирний облік у місячний строк направляються для перевірки, обліку і зберігання до КЕВ (КЕЧ) району. Ще один витяг із протоколу засідання житлової комісії військової частини про зарахування військовослужбовця на квартирний облік представник житлової комісії в місячний строк направляє до житлової комісії гарнізону.
Облікові справи (додаток 7) зберігаються у КЕВ (КЕЧ) району протягом п"яти років після одержання військовослужбовцями чи особами, звільненими в запас або відставку, жилих приміщень для постійного проживання. У разі зняття військовослужбовців чи осіб, звільнених у запас або відставку, з квартирного обліку з інших підстав, визначених у пункті 2.18 цього розділу, облікові справи (додаток 7) зберігаються у житлових комісіях військових частин протягом п"яти років. Після закінчення цього строку справи знищуються у встановленому законодавством порядку.
Відтак, рапорт від 08.06.1995 р., витяг №10 від 04.01.1996 р. військової частини НОМЕР_4 , витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31.06.1995 р., витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №266, отримані позивачем ОСОБА_1 та надані суду у непередбачений ЦПК України спосіб, зокрема всупереч вимогам ст.ст.76-81 вказаного Закону та Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р. №737. підставою для прийняття на облік згідно пункту 5 ст.34 ЖК Української РСР, який передбачає, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни , які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.
Окрім того як вбачається з витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 №70 від 31.06.1995 р. житлова комісія вирішила внести в списки загальної черги к-на ОСОБА_1 на підставі довідки Стрийської КЕЧ від 07.07.1995 року №757, однак як підтверджується листом КЕВ м. Львова від 17.01.2017р., що згідно книги №103 видачі довідок не підтверджується видача такої довідки .(а.с.49-50).Однак апелянтом не спростовано зазначену обставину.
Як встановлено судом, що згідно довідок ЛКП "Житловик - С" від 03.03.2017 р. та 27.05.2018 р. позивач ОСОБА_1 зареєстрований у державній квартирі АДРЕСА_1 , власником якого є міська рада, з 08.09.1989 р., як і позивач ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_5 зареєстрована лише 28.06.1990 р.
Окрім того покази свідка ОСОБА_6 щодо отримання ним житлової справи позивача ОСОБА_1 у невідомої особи в камуфляжній формі є сумнівними, оскільки перебуваючи на військовій службі значний період часу, на закритій території військової частини, доступ до якої обмежений для сторонніх осіб, свідок мав би ідентифікувати таку особу і як голова житлової комісії з"ясувати обставини наявності такої справи у фізичної особи не можуть буди належними доказами в розумінні ст. 82 ЦПК України.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачами не доведено перед судом, що їх права були порушені відповідачем.

Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи, а тому оскаржуване рішення суду належить залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий

Судді