МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№484/3494/16-ц Категорія 47
Провадження № 22-ц/812/1356/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Максютенко О.А. в приміщенні того ж суду о 15 год. 10 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» (далі ПСП «Росинка») про розірвання договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,34 га, укладеного між ними 13 березня 2008 року та зареєстрованого у книзі записів державної реєстрації договорі оренди Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 23 березня 2012 року під №01094.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 вказував, що йому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №746033 виданого 03 жовтня 2005 року належить вищезазначена земельна ділянка. 13 березня 2008 року між ним та відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який було зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорі оренди Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 23 березня 2012 року за реєстровим номером № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов договору щодо орендної плати, Орендар зобов`язувався щороку сплачувати позивачу орендну плату у розмірі 3-х відсотків від грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладання договору складало 1 282 грн.

Разом з тим, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконував оскільки жодного разу орендну плату не сплатив.

Оскільки відповідач систематично не виплачує позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою, що є власністю позивача, в розумінні ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України це є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі від 13.03.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Росинка».

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано укладений 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПСП «Росинка» договір оренди земельної ділянки площею 5,34 га, який було зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області під реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи свідчать про систематичну несплату ПСП «Росинка» орендної плати та відповідно невиконання ним умов вищезазначеного договору оренди, що порушує права позивача.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в цілому відповідає.

Так, судом було встановлено, що 13.03.2008 року між ОСОБА_1 та ПСП «Росинка» було укладено договір оренди землі, за умовами якого ПСП «Росинка» зобов`язалося, зокрема, сплачувати ОСОБА_1 , якому відповідно до Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ЯА № 746033, належить земельна ділянка площею 5.34 га, оренду плату за користування земельною ділянкою площею 5,34 га, що розташована в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Договір є чинним.

Пунктом 1 розділу «Строк дії договору» в договорі оренди передбачено, що Договір укладено на 49 років.

Відповідно до п. 1 розділу «Орендна плата» договору, орендна плата вноситься у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1282 грн. щороку, або: 2т зерна, 100 кг соняшника, 1т соломи, оранка присадибної ділянки до 0,15 га безкоштовно. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як у строк до 1 грудня щороку (п.2).

Відповідно до змісту п.3 «Зміна умов договору і припинення його дії» дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок систематичного порушення умов договору та своїх зобов`язань, передбачених договором.

Тобто, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Підставою для дострокового розірвання Договору оренди землі є рішення суду.

Отже, укладаючи вищевказаний договір оренди землі, сторони досягли згоди з такої істотної умови, як орендна плата.

Посилання представника відповідача на отримання позивачем орендної плати наперед з 2008 року по 2057 рік на підставі відомостей про видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки від 05.05.2008 року на суму 14380 грн., від 12.04.2008 року №17 на суму 43160 грн. та відомості про видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки від 20.03.2008 року на суму 110620 грн. є без підставним, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, висновком № 17-425 від 23.04.2018 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ судово почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис в відомості в графі ОСОБА_1 від 20.03.2008 року на видачу грошових коштів по оренді на суму 110620 грн. виконано не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис в графі ОСОБА_1 в відомості від 05.05.2008року на видачу грошових коштів по оренді на суму 14380 грн. виконано не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Вирішити чи виконано підпис в графі «Підпис» в видатковому касовому ордері № 17 від 12.04.2008р. на суму 43160 грн. ОСОБА_1 не виявилось можливим.

Із висновку судово почеркознавчої експертизи № 19541-19543/18-32 від 16.01.2019 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вбачається, що підпис в відомості в графі ОСОБА_1 від 20.03.2008 року на видачу грошових коштів по оренді на суму 110620 грн. виконано не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис відомості в графі ОСОБА_1 від 05.05.2008року на видачу грошових коштів по оренді на суму 14380 грн. виконано не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у графі «Підпис» у видатковому касовому ордері №17 від 12.04.2008 року на видачу грошових коштів по оренді № НОМЕР_2 на суму 43160 грн. виконано ОСОБА_1 без навмисної зміни ознак власного почерку.

Крім того, судом також було встановлено, що відомість на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки ПСП «Росинка» від 2008р. по 2057 р. від 05.05.2008 року, видатковий косовий ордер №17 від 12.04.2008року, відомість на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки ПСП «Росинка» від 2008р. по 2057р., які нібито містять підпис ОСОБА_1 про отримання ним сум: 14380грн., 43160 грн. та 110620 грн. містять серію та номер Державного акту, за яким видавались грошові кошти, а саме: RА № НОМЕР_3 , однак у даній справі спір стосується земельної ділянки переданої в оренду за договором оренди земельної ділянки від 13 березня 2008 року за державним актом ЯА № 746033.

В зв`язку з чим не зрозуміло, за який державний акт та по якому договору ОСОБА_1 отримав грошові кошти, а тому дані відомості не можуть бути доказом в даній справі.

Також суд виходив з того, що посилання представника відповідача як на доказ сплати орендної плати за оспорюваним договором на платіжне доручення №35 від 14.03.2008 року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 127грн.; платіжне доручення №65 від 15.04.2008 року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 103 грн.; платіжне доручення №77 від 27 травня 2008 року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 208 грн.; платіжне доручення №73 від 27 травня 2008 року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 111 грн.; платіжне доручення № 34 від 14.03.2008року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 621 грн.; платіжне доручення № 66 від 15.04.2008року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 209 грн.; платіжне доручення № 38 від 14.03.2008року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 890 грн.; платіжне доручення № 101 від 19.06.2008року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 209 грн.; платіжне доручення № 100 від 19.06.2008 року про перерахування ПСП «Росинка» за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору на 88 грн. є безпідставним, так як вони не є належними доказами здійснення орендної плати за оспорюваним договором, оскільки дані суми були виплачені в 2008 році та ніяк не підтверджують оплату за послідуючі роки з урахуванням загальної суми 1446 грн.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що умови договору щодо виплати орендної плати не виконувались, що свідчить про систематичну несплату орендної плати з 2009р. по теперішній час, що в свою чергу є підставою для розірвання договору оренди землі.

Висновки суду відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, суд правильно виходив з того, що відповідно до ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Одним з них є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з положеннями статей 13-15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Змістом цього договору є права та обов`язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу ст. ст. 1, 21-22 та 24 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Платою за користування земельною ділянкою є орендна плата, під якою розуміють платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі»,

до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико - культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Так, однією з найпоширеніших підстав розірвання договору оренди земельної ділянки є заборгованість з орендної плати. За змістом статей 1,13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватись належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, навіть, якщо умовами договору оренди прямо на систематичності не наголошується.

Зазначена позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року №6-146цс12, від 25 червня 2011 року №6-17цс11.

Судом було встановлено, що 13.03.2008 року між ПСП «Росинка» та відповідачем, який в силу Державного акту про право приватної власності на землю серії ЯА №746033 від 03.10.2005 року, являється власником земельної ділянки площею 5,34га, розташованої на території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, була досягнута домовленість про передачу належної йому земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Ця домовленість реалізована правочином (договором) з додержанням визначеної законом письмової форми, державну реєстрацію якого проведено 23.03.2012 року за реєстровим номером 01094.

Відповідно до п. п. 1-4 розділу «Орендна плата» вказаного договору оренди землі, відповідач зобов`язався сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1281грн. щороку або 2т зерна, 100 кг соняшника, 1т соломи, оранка присадибної ділянки до 0,15 га безкоштовно до 01 грудня щорічно. В умовах, визначених в п.3 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії», сторони домовились про те, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу одної із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендної земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Надані на підтвердження виплати позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою за весь строк оренди відповідачем платіжні документи судом були визнані неналежними доказами.

Тому суд дійшов висновку, що починаючи з 2009 року відповідачем не виплачена позивачу орендна плата (іншого відповідач належними та допустимими доказами не довів), чим останній позбавлений можливості отримати у названі роки дохід, на який він розраховував при укладанні договору. Отже, зазначені обставини вказують на систематичну несплату позивачу орендної плати, що є істотним порушенням умов договору оренди землі і, як наслідок такі неправомірні дії орендаря є підставою для розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги пояснення представника відповідача про те, що неправильне зазначення в відомостях на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки від 05.05.2008р., від 20.03.2008р. та в видатковому касовому ордері № 17 від 12.04.2008р. серії та номеру Державного акту на земельну ділянку є технічною помилкою, яка виникла через переписування серії та номеру Державного акту на земельну ділянку з одного документу у інший, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення суду, так як відповідачем не було надано належних та допустимих доказів цього з зазначенням того хто із працівників відповідача чи інших осіб та коли допустився такої помилки.

Правильно суд виходив також з того, що платіжне доручення про перерахування ПСП «Росинка» за позивача сум в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору не є належними доказами виплати саме орендної плати за оспорюваним договором. Більш того, дані суми були виплачені в 2008 році та ніяк не підтверджують оплату за послідуючі роки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано взяв до уваги висновки судово почеркознавчої експертизи як Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ № 17-425 від 23.04.2018 року, так і Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 19541-19543/18-32 від 16.01.2019р., оскільки вони проведені з істотними порушеннями процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення, так як недоліки у проведенні експертизи, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі не призвели до неможливості проведення дослідження почерку та підпису позивача та не завадили експертам прийти до висновку, що в одному письмовому документі підпис виконаний позивачем, а в іншому не ним, а іншою особою.

Аналіз зазначених вище письмових доказів по справі свідчить про те, що суд обґрунтовано дійшов висновку, що вони не є належним доказом отримання позивачем цих коштів від відповідача саме як орендної плати наперед і саме за договором оренди земельної ділянки площею 5,34га від 13 березня 2008 року.

Крім того, приймаючи рішення по справі, колегія суддів враховує також те, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, крім Закону України "Про оренду землі", регулюються також ЗК України, ЦК України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

За умовами договору оренди від 13 березня 2008р. сторони дійшли згоди про те, що розмір орендної плати становить 3% від грошової оцінки земельної ділянки та вноситься до 01 грудня щорічно. В той же час умовами договору оренди не передбачено внесення орендної плати наперед чи погашення боргу за кредитним договором в рахунок сплати орендної плати. Змін з цього приводу до вже укладеного договору сторони не вносили.

Позивач заперечує, що ним отримувалась орендна плата наперед згідно відомостей на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки від 05.05.2008р. та від 20.03.2008 року та видаткового касового ордеру, а також те, що вони погоджували можливість сплати орендної плати наперед саме по цьому договору.

Слід зазначити, що належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем, видаткова накладна, підписана сторонами, довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі.

В той же час наявні в матеріалах справи відомості на видачу грошових коштів за оренду земельної ділянки від 05.05.2008р., від 20.03.2008р. та в видатковий касовий ордер № 17 від12.04.2008р. не містять в собі розрахунку орендної плати.

Із наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а. с. 47 т.2) вбачається, що позивач від ПСП «Росинка» отримав дохід за надання майна в оренду в 3 кварталі 2008р. тільки в сумі 800грн., а не в сумі 168160грн.20 коп. як стверджував відповідач. В 4 кварталі 2012р. він отримав від ПСП «Росинка» дохід від надання майна в лізинг у розмірі 1500грн., а в 4 кварталі 2017р.- у розмірі 3000грн. Інших доходів від відповідача позивач не отримував.

Надані відповідачем копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку за 3 квартал 2008р. та 3 квартал 2009р. не є належними доказами, так як не завірені належним чином та містять відміток про прийняття їх податковими органами та внесення цих даних до електронної бази податкової звітності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано достатньої кількості безспірних доказів сплати позивачу щорічно орендної плати у визначеному в договорі розмірі, а також наявності між сторонами домовленості про сплату орендної плати наперед, що свідчить про систематичну несплату орендної плати у визначені в договорі строки, що в свою чергу є підставою для розірвання договору оренди землі.

Інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст позовних вимог, та направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку в межах наданої йому законом компетенції, а тому не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Розмір заборгованості по орендній платі не оспорюється.

Тому переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 382 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Росинка» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.