РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 563/666/19

Провадження № 22-ц/4815/1318/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Рівненська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного кадастру»,

відповідач - Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області,

відповідач - Невірківська сільська рада Корецького району Рівненської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року у складі судді Опришка Л.Л., ухвалене в м. Корець Рівненської області, дата складання повного тексту судового рішення невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Корецького районного суду Рівненської області з позовом до Рівненської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області, Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області про визнання державного акта недійсним та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог вказував, що його бабі - ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 2.43 га, розташована на території Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області. Після смерті його баби ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на вказану земельну ділянку, спадкоємцем якого за заповітом є позивач. Спадщину він прийняв своєчасно, однак реалізувати своє право на спадкове майно не може у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця. Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 057050 виданий на ім`я ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області повернути сертифікат на право на земельну частку (пай) особі, яка заявила своє право на спадкове майно для оформлення спадщини.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 057050, виданий на ім`я ОСОБА_2 Корецьким районним відділом земельних ресурсів від 22 вересня 2004 року недійсним. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ч. 1 ст. 155 ЗК України, якою передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, та обґрунтоване тим, що оскаржувані рішення та державний акт порушують права позивача як спадкоємця щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, у зв`язку з чим він підлягає визнанню недійсним.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Головне Управління Держгеокадастру у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що державний акт видавався на підставі розпорядження органу виконавчої влади, а тому вимоги до Головного управління є безпідставними. Вказує, що судом не було надано мотивованої оцінки поясненням, викладеним у відзиві на позов, та обґрунтувань щодо їх відхилення. Пояснює, що відповідно до Положення № 308 у Головного управління відсутні повноваження щодо зберігання, отримання та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Додає, що встановлення недійсності державного акта на земельну ділянку похідним є скасування права власності на вказану земельну ділянку. Також судом не було встановлено, за яких обставин видано державний акт після смерті спадкодавця. Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області не вчинялися дії щодо видачі державного акта серії ЯБ № 057050 на ім`я ОСОБА_2 Доводить, що вказаний державний акт виданий на підставі розпорядження голови Корецької РДА ще в 2004 році. Звертає увагу на процесуальні порушення, які виявилися в тому, що в резолютивні частині рішення відсутня інформація стосовно кожного відповідача щодо того, в якій частині рішення стосується кожного з них. Із наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог до Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову щодо зобов`язання Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області повернути ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий на ім`я ОСОБА_2 , також просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 22 вересня 2004 року на підставі розпорядження голови Корецької райдержадміністрації Рівненської області від 03 серпня 2004 року № 398 ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №057050, площею 2.43 га., яка розташована на території Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гощанського районного управління юстиції.

Після її смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на вказану земельну ділянку.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 зробила розпорядження, за яким усе своє майно заповіла своєму внуку - ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 10.06.1994року, посвідченим заступником голови Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області та зареєстрованим у реєстрі за № 17 (а.с. 14).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що своєчасно прийняв спадщину, проте належним чином оформити своє право власності на земельну ділянку не має можливості, у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст.155 ЗК України).

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (стаття 78 Земельного кодексу України).

Розподіл та паювання земель, що перебувають у колективній власності сільськогосподарських підприємств регламентовані Порядком паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затвердженим Указом Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року.

Пунктом 5 даного Порядку встановлено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Абзацом 2 пункту 6 Порядку визначено, що після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Згідно ст. 1 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) - центральний орган виконавчої влади України, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр утворений 10 вересня 2014 року Постановою Кабінету Міністрів № 442 шляхом перетворення Державного агентства земельних ресурсів України, що існувало з 2011 року.

Відповідач у справі - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області діє відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2017 року №308.

Як вбачається з Положення №308, яким регламентована діяльність Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, у нього відсутні повноваження щодо зберігання, отримання та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільсько господарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» .

Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Після прийняття рішення розпорядником земель про передачу земельної ділянки у власність здійснюється перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовлення державного акта на землю.

Згідно п. 17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (чаїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку.

Частина перша статті 15 ЗК України закріплює право кожної особи на захист свою права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерес. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що після встановлення недійсності Державного акту на земельну ділянку наступним обов`язковим кроком є скасування права власності на вказану земельну ділянку.

Проаналізувавши обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку із нормами права, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання, що оскільки Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області не вчинялися дії щодо видачі Державного акту серії ЯБ №057050, виданого на ім`я ОСОБА_2 , і останній був виданий на підставі розпорядження голови Корецької райдержадміністрації Рівненської області у 2004 році, то заявлені до нього вимоги не підлягають до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було неповно встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють порядок та підстави визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову в позові.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом було неповно встановлено обставини справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спадкові правовідносини, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з наведеним з позивача на користь Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області підлягають до стягнення судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2 305,50 грн., сплачених за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області задовольнити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області, Невірківської сільської ради Корецького району Рівненської області про визнання державного акта недійсним та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного Управління Держгеокадастру у Рівненській області судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.