ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8235/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/287/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Позняк О.М., Поклад Д.В.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 10 грудня 2018 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги заявленого позову акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' обґрунтовувало тим, що 28.08.2013 року відповідно до кредитного договору №б/н, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 1 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, у зв`язку з чим з врахуванням внесених ним коштів на погашення платежів станом на 01.07.2018 року утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 23 332 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4 399 грн. 20 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5 769 грн. 20 коп., пеня - 11 576 грн. 36 коп., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 087 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості за укладеним кредитним договором позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.12.2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.12.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному дослідженні судом фактичних обставин, які мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зазначають, що справу судом першої інстанції було розглянуто поверхнево та упереджено, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач надав суду належні докази на підтвердження вимог заявленого позову, проте, при розгляді даного спору суд першої інстанції безпідставно не застосував положення статті 204; ч.1 статті 207, ч.2, ч.3 статті 633, ч.1 статті 634, ч.1 статті 638, ч.1 статті 640, ч.2 статті 642, ч.1 статті 1054 ЦК України, що призвело до невірного вирішення судом першої інстанції даного спору. В доводах апеляційної скарги акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про те, що судом першої інстанції не в повній мірі було встановлено фактичні обставини справи, оскільки підписавши анкету - заяву, відповідач висловив свою згоду на укладення договору та погодився із Умовами та Правилами наданнях банківських послуг та Тарифами банку, із зобов`язанням регулярно ознайомлюватись з їх змінами на відповідному сайті ПриватБанку. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що особистим підписом в кредитному договорі відповідач підтвердив, що сторони укладеного договору узгодили між собою всі необхідні умови договору. З посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 10.06.2015 року у справі №6-449цс15, позивач вказує на презумпцію правомірності правочину. В доводах апеляційної скарги акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вказує, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги тих обставин, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором, при цьому випискою про рух коштів підтверджується користування відповідачем кредитним лімітом.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.111,115), не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Рожко С .М. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як вбачається з п.1.7. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку ''ПриватБанк'' (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням Єдиного акціонера) від 17.01.2019 року №25, згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку №519 від 21.05.2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк''. Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк''.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між сторонами даного спору 28.08.2013 року шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку'' було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 , уклавши із позивачем вказаний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушував зазначені зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 28.08.2013 року (а.с.5-7), у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов укладеного із банком договору, станом на 01.07.2018 року сума заборгованості за даним договором становить 23 332 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4 399 грн. 20 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5 769 грн. 20 коп., пеня - 11 576 грн. 36 коп., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 087 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

Матеріали справи містять в собі довідку позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.77).

Відповідно до довідки акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.78), між акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 28.08.2013 року був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 10.10.2014, термін дії: 06/18; №НОМЕР_2, дата відкриття: 13.12.2018, термін дії: 10/22.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за першою кредитною карткою №НОМЕР_1, дата відкриття: 10.10.2014, термін дії: 06/18 (до 30.06.2018 року включно), за другою кредитною карткою операції не здійснювались.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суд першої інстанції від 10.12.2018 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що додані позивачем до позовної заяви документи, а саме: Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також витяг з Умов і витяг із Тарифів позивача в сукупності не визначають умови кредитного договору між сторонами та не підтверджують наявність у позивача права нараховувати відсотки за користування коштами, надання яких нічим по справі не підтверджено, а також неустойку як наслідок порушення відповідачем договірного зобов`язання. При цьому суд першої інстанції зазначив у рішенні, що пред`явлений позов не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджується належними та беззаперечними доказами.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується із фактичними обставинам справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Згідно матеріалів справи (а.с.112), 28.08.2013 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача із анкетою-заявою, відповідно до якої зазначив наступне: ''Я згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту www.pb.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua.''

Виходячи із приписів статті 634; ч.1 статті 1066, ч.1, ч.2 статті 1069 ЦК України та приймаючи до уваги підписання вказаної анкети-заяви сторонами даного спору, необхідно зробити висновок, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунка (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, при укладенні договору про надання банківських послуг у заяві про приєднання до запропонованих банком умов не є обов`язковим зазначення розміру кредитного ліміту, оскільки даний розмір визначається банком і може бути встановлений протягом дії такого договору.

П.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що клієнт надає свою згоду відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Матеріали справи містять в собі довідку позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.77).

Виходячи із приписів статті 634 ЦК України, які регламентують договір приєднання, необхідно зазначити, що у разі, коли умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, вказана особа вправі поставити питання про його зміну або розірвання. Разом з тим, матеріали даної цивільної справи не містять в собі відповідних доказів відносно того, що відповідач звертався до позивача із пропозиціями щодо внесення змін до умов укладеного кредитного договору.

Матеріалами справи (а.с.112) підтверджено, що відповідач підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій висловив своє бажання на отримання кредитних коштів та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Редакція Умов та Правил надання банківських послуг, яка діяла на час укладення договору з відповідачем, була затверджена наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.96-98).

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

За даних обставин, відсутність підпису відповідача на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відповідно до п.14.8. статті 14 Закону України ''Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманої кредитної картки підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 (а.с.74-76).

Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 28.08.2013 року (а.с.5-7), у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов укладеного із банком договору, станом на 01.07.2018 року сума заборгованості за даним договором становить 23 332 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4 399 грн. 20 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5 769 грн. 20 коп., пеня - 11 576 грн. 36 коп., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 087 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи вимоги заявленого позову по суті та перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за укладеним договором №б/н від 28.08.2013 року, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Правовий висновок щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення викладено у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 11 576 грн. 36 коп. необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги заявленого позову по суті та перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за укладеним договором №б/н від 28.08.2013 року, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає 5 769 грн. 20 коп. При цьому, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. А саме, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В ході судового розгляду даної справи встановлено, що позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитною карткою №НОМЕР_1, дата відкриття: 10.10.2014, термін дії: 06/18 (до 30.06.2018 року включно). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача (а.с.5-7), відсотки за користування кредитом після закінчення дії кредитної картки, тобто, після 30.06.2018 року позивачем відповідачу не нараховувались.

Приймаючи до уваги наведене, стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.08.2013 року підлягає 11 176 (одинадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 82 коп., з яких: 4 399 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 5 769 грн. 20 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн.- штраф (фіксована частина), 508 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова).

Розрахунок штрафу (процентна складова): (4 399 грн. 20 коп. + 5 769 грн.20 коп.) х 5 % = 508 грн. 42 коп.

За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" необхідно задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.12.2018 року скасувати. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову по суті вимог заявленого позову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.08.2013 року 11 176 (одинадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 82 коп., з яких: 4 399 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 5 769 грн. 20 коп.- заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 508 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова).

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн. 35 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.1,64) понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Розрахунок наступний: (1 762 грн. (а.с.1) + 2 643 грн. (а.с.64)) х 47% (задоволено позовні вимоги апеляційним судом) = 2 070 грн. 35 коп.

Керуючись статтями: 629 ЦК України, статтями: 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.08.2013 року 11 176 (одинадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 82 коп., з яких: 4 399 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; 5 769 грн. 20 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 508 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова).

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' 2 070 (дві тисячі сімдесят) грн. 35 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 04.06.2019 року.

Головуючий: Судді: