Справа № 486/363/18
Провадження № 2/486/19/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Франчук О.Д.

при секретарі - Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договорів поруки недійсними,

ВСТАНОВИВ

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ "УкрСиббанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договорів поруки недійсними.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 28 травня 2008 року між нею та АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до якого отримала кредитні кошти в сумі 27000 дол. США, що еквівалентно 130950,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору на строк до 26 травня 2013 року зі сплатою 370,00 дол. США ануїтетних платежів на місяць та відсотковою ставкою 14,5 % річних. В забезпечення виконання умов договору, було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого банк прийняв в заставу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 91,3 кв.м. А також було укладено договір поруки з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого, останні поручились перед кредитором за виконання нею усіх зобов`язань за кредитним договором. Посилаючись на те, що під час укладення кредитного договору Банк приховав від неї, як позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупності кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, зокрема, договір містить несправедливі умови щодо подвійної відсоткової ставки; банком не було надано повної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою; невірно відобразив фактичні дані і відомості, відносно значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчення кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом, що обумовлена між сторонами кредитного договору та того розміру абсолютного подорожчання кредиту, які узгоджено між сторонами кредитного договору в його умовах; у договорі не визначено умови для збереження реальної вартості предмету іпотеки; окрім того, всупереч ЗУ "Про захист прав споживачів" видав кредит в іноземній валюті. Окрім того, в договорі не встановлено умов надання кредиту за можливості настання валютних ризиків, відсутні умови щодо вимог виникнення іпотечного боргу, не встановлено інфляційного застереження, не надано у письмовому вигляді інформації про умови кредиту та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Зазначила, що оскільки дані відомості не були розкриті в договорі - зазначений договір не відповідає умовам чинного законодавства України та містить несправедливі умови та просила визнати його недійсним. Також просила застосувати наслідки недійсності правочину та визнати недійсними договори іпотеки та поруки.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивач ще в травні 2008 року була ознайомлена з договором та він підписаний нею особисто. Своїм підписом в договорі позивач засвідчила факт та згоду з умовами Договору, підтвердила свої права та обов`язки за договором і погодилася з ними, підтвердила свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови цього договору їй цілком зрозумілі і вважає їх справедливими по відношенню до неї. Зазначила, що у "Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту", який є невід`ємною частиною кредитного договору та який також підписано сторонами відображено сукупну вартість кредиту на момент його видачі та він забезпечує отримання Банком очікуваної ставки на дату сплати таких коштів на основі діючого обмінного курсу. Зазначений графік включає показники щодо сплати основного боргу, процентів та сукупних послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту. З заявою про роз`яснення окремих положень кредитного договору до банку відповідач не з`являлась. При нотаріальному посвідчені договору іпотеки був присутній поручитель ОСОБА_1 - чоловік позивача, який надав нотаріусу письмову згоду на укладення договору іпотеки. Наведене свідчить, що під час укладення договору споживчого кредиту сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ще з моменту підписання кредитного договору було відомо про його умови, однак з позовом до суду про захист прав споживачів остання звернулась з порушенням встановленого строку позовної давності, просила відмовити в задоволенні позову.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

18 квітня 2018 року, 26 червня 2018 року, 10 липня 2018 року, 26 березня 2019 року представника відповідача зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи.

14 червня 2018 року до суду надійшла заява від представника позивача про відкладення розгляду справи.

18 квітня 2018 року позивач звернулась до суду з клопотанням про призначення у справі судово-економічної експертизи.

12 квітня 2019 року та 11 травня 2019 року представник відповідача звернулась до суду з клопотаннями про розгляд справи за її відсутності. Просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

17 квітня 2019 року представник позивача надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

28 березня 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

17 вересня 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було призначено у справі судово-економічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

04 березня 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області провадження у справі поновлено.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, 28 травня 2008 року ОСОБА_1 було надано кредит у АКІБ «УкСиббанк" в іноземній валюті в сумі 27 000,00 дол. США, що еквівалентно 130950,00 грн. та сплатою процентів за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах визначених цим договором. Зокрема позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 370 дол. США в день їх сплати.

В договорі про надання споживчого кредиту № 0твід 28.05.2008 року вказано строк повернення кредиту - не пізніше 26 травня 2023 року.

Також вказано, що сукупна вартість кредиту визначається "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту" (Додаток № 1).

В п. 1.3.2 Договору передбачено, що сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки.

У розділі 2 договору зазначено умови забезпечення кредиту: застава нерухомості, а саме чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 91,3 кв.м, яка є власністю ОСОБА_1 та порука ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідно до п. 4.10 Договору, у разі незгоди із встановленим Банком новим розміром процентної ставки, згідно умов п. 10.2. Договору повідомити Банк в порядку передбаченому п. 10.2.

Пунктом 10.2 визначено обставини, з настання яких банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення, а також порядок її збільшення.

У даному пункті договору передбачено, що сторони погодили, що факт неподання позичальником на зазначену у договорі адресу банку у строк не пізніше ніж за 7 календарних днів до початку дії нової процентної ставки письмового повідомлення (відповіді) позичальника про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у Повідомленні банку

Згідно п. 9.2. Договору, підписанням даного договору позичальник підтверджує, свою здатність виконувати умови даного договору; що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для позичальника; що він володіє усіма необхідними документами, що необхідні для оформлення даного договору; що відсутні будь-які перешкоди для виконання Договору в день його підписання; що позичальник повністю розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов`язки за цим Договором і погоджується з ними.

Також відповідно до п. 10.13. Договору, підписання даного Договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Кожен аркуш договору завізований підписами представника банку та позичальника ОСОБА_1 та скріплений печаткою. (а.с. 27 - 30).

У Додатку № 2 до договору споживчого кредиту № 0 "Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту", який є невід`ємною частиною кредитного договору та який також підписано сторонами відображено показники щодо сплати основного боргу, процентів та сукупних послуг, пов`язаних з обслуговуванням кредиту.

У графах 7 та 8 Додатку № 2 зазначено відомості щодо реальної процентної ставки - 17,41% та абсолютне значення подорожчання кредиту 42437,20 дол. США. (а.с. 36 - 42).

Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір підписаний сторонами та посвідчений нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієвою В.В.

У п. 1.4. Договору іпотеки зазначено, що іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма правами договору, що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпечення цим договором та /або договорами. Сторони досягли згоди, відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань, що забезпечується іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках передбачених умовами договору, що обумовлюють основне зобов`язання. Сторони підтверджують, що іпотекою, згідно цього договору забезпечується також і розмір зобов`язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаного договору, що обумовлює основне зобов`язання (а.с. 31 - 33).

Зобов`язання ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту забезпечено також договорами поруки № 206793 від 28 травня 2008 року з ОСОБА_1 та № 206796 від 28 травня 2008 року з ОСОБА_3 (а.с. 34, 35).

Право на здійснення банківських операцій визначених частиною першою та пунктами 5-11 частиною 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надано АКІБ «УкСиббанк» Банківською ліцензією № 75 Національного банку України 28 жовтня 1991 року.

24 грудня 2001 року Національним банком України надано АКІБ «УкСиббанк» дозвіл №75-2 на здійснення операцій з валютними цінностями.

V. Оцінка суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15, 23 цього Закону. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови визначені законодавством (частина четверта статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Правочин, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 статті 203ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Як встановлено в судовому засіданні позивач з власної ініціативи звернулась за отриманням кредиту в іноземній валюті до вільно обраного нею банку, а саме АКІБ «УкрСиббанк» при укладенні кредитного договору ознайомилась з його умовами, про що свідчить її підпис у договорі споживчого кредиту та додатках до нього.

При укладенні договору споживчого кредиту ОСОБА_1 мала можливість не погодитися чи відмовитися від укладення договору. Окрім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору вона мала можливість скористатися своїм правом, визначеним частиною шостою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору), відповідно до якого споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, однак не зробила цього.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатку до договору споживчого кредиту "Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту", який підписаний позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. А відтак підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні.

При цьому суд звертає увагу позивача, що не може вважатись належним, допустимим, достовірним доказом долучене нею до позовної заяви повідомлення № 7491/7492 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи по цивільній справі № 486/1523/15-ц, оскільки він являє собою надрукований текст без необхідних реквізитів документу - підписів та печаток.

Оскільки підстави для визнання Договору споживчого кредиту відсутні, підстав для застосування наслідків його недійсності до договорів іпотеки та поруки також немає.

Що стосується застосування позовної давності - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93,22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Позивач ОСОБА_1 не довела належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами того факту, що про порушення свого цивільного права вона не могла дізнатися раніше.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

Позовна заява про захист свого порушенного права від ОСОБА_1 надійшла до суду у березні 2018 року, тоді як кредитний договір укладено 28 травня 2018 року, тобто поза межами строку встановленого статтею 257 ЦК країни, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 263, 264 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту, договору іпотеки та договорів поруки недійсними, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.Д. Франчук