Ухвала

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 642/9603/15-ц

провадження № 61-9597ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3

(далі - ФОП ОСОБА_3 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення суми коштів, несплачених відповідно

до договору на інформаційно-довідкове обслуговування № 20057/15

від 20 квітня 2015 року у розмірі, еквівалентному 3 тис. доларів США, штрафних санкцій - 3 тис. доларів США та судових витрат.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду

від 12 березня 2019 року, позов ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_4 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість

за договором № 20057/15 від 20 квітня 2015 року на інформаційно-довідкове обслуговування у сумі 1 500 доларів США, що еквівалентно

39 161, 27 грн

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 штраф за порушення умов договору № 20057/15 від 20 квітня 2015 року на інформаційно-довідкове обслуговування у сумі 1 500 доларів США, що еквівалентно

39 161, 27 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій заявник просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції він отримав 17 квітня 2019 року, що підтверджується листом Харківського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 142 626, 46 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Заявник оскаржує судові рішення у частині стягнення з нього 78 322, 54 грн.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, з таким твердженням ОСОБА_1 , за відсутності доказів на його обґрунтування, не погоджується і вважає його безпідставним.

Доводи заявника про те, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи про визнання договору недійсним підлягають відхиленню, оскільки спростування презумпції чинності правочину не було предметом розгляду у цій справі.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року

та постанови Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року

задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року

та постанову Харківського апеляційного суду від 12 березня 2019 року

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4

про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников