АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/691/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310020000 Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Храпка В. Д., Пономаренка В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року, ухваленого у складі судді Опалинської О.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З весни 2017 року відповідач працює слідчим в головному управлінні Національної поліції в місті Києві і має стабільний заробіток, який складає в середньому 9500 гривень на місяць.

В зв`язку з тим, що матеріальне положення відповідача покращилось, він має постійне місце роботи, сталий заробіток, позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 700 гривень на місяць, які він на даний час їй сплачує.

Крім того, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, встановлений судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року у справі № 703/380/16-ц та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Ухвалено відкликати судовий наказ № 703/380/16-ц, 2-н/703/60/16 із Смілянського міського відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції Черкаської області після набрання даним рішенням суду законної сили.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити до стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом не було прийнято до уваги того факту, що він власним житлом не забезпечений та змушений його винаймати, при цьому орендна плата складає 5500 гривень на місяць та включає витрати на оплату комунальних послуг. Також вказує, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку та цивільна дружина, яка не працевлаштована, а ІНФОРМАЦІЯ_3 в нього народився син ОСОБА_5 . Також зазначає, що в 2005 році вони з позивачем придбали трикімнатну квартиру у м . Сміла у спільну власність в рівних частинах, в подальшому ? частину якої він подарував своєму синові ОСОБА_3 , що свідчить про те, що останньому гарантовано місце проживання та гідні умови для життя.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 05 вересня 2004 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 25 квітня 2007 року.

Судовим наказом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2016 року і до досягнення ним повноліття.

Як вбачається з довідки № 53 від 22 березня 2018 року ТОВ «Будівельник» ОСОБА_3 2005 року народження проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 та знаходиться на її утриманні.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В силу частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання зміни розміру аліментів, суд має оцінювати, чи відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або отримувача аліментів, а також наявність інших обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Відповідач не заперечував можливості збільшення аліментів, однак вважає, що вони мають бути збільшені до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У встановленому законом порядку, належними та допустимим доказами відповідач не довів факт погіршення свого матеріального стану з часу призначення аліментів за рішенням суду.

Докази наявності в нього непрацездатних членів сім`ї відповідачем не надано.

Наявність другої малолітньої дитини у відповідача не може надавати право позивачу на порушення прав та інтересів інших дітей (права на утримання) та не позбавляє права останнього на звернення до суду з заявою про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги щодо найму відповідачем житла у м. Києві та сплати за нього 5500 гривень на місяць орендної плати та додатково витрат на комунальні послуги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки строк дії договору оренди житлового приміщення від 27 липня 2017 року, наданий відповідачем до суду першої інстанції, вказаний з 01 серпня 2017 року по 01 лютого 2018 року, отже з цієї дати витрати за вказаним договором оренди не здійснюються. Водночас, позивачем не надано суду жодного доказу про здійснення оплати зазначених витрат на оренду житла.

Таким чином, посилання відповідача на те, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не підтверджуються належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що аліменти мають бути збільшені лише до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ст.181 СК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

В.Д. Храпко

В.В. Пономаренко