СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5072/19
18 вересня 2019 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі
в складі головуючого судді Войтенко Ю.В.,
за участю секретаря Маляренко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,
В червні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 29.08.2003 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалось, у зв`язку з різницею в поглядах на життя між сторонами почали виникати непорозуміння, конфлікт, що призвели до напружених відносинах в сім`ї. На протязі двох років сторони не проживають однією спільною сім`єю. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем та визначити місце проживання доньки з відповідачем.
Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2019 позов було залишено без руху.
В подальшому, 20.06.2019 позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій він просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, при розірванні шлюбу, прізвище відповідача обрати на її власний розсуд, доньку залишити за місцем реєстрації чи проживання відповідача, судовий збір покласти на нього (а.с.18-19).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 після усунення позивачем вказаних недоліків, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17.07.2019 за у часті представника позивача було закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач (його представник) не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, надав згоду на прийняття заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачам з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, просив розглядати справу у відсутності представника, зазначивши, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за власним волевиявленням може визначати з ким із батьків вона буде проживати (а.с.28).
Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.08.2003 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1156.
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, на протязі двох років не проживають разом, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе.
Згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Крім того, згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов в частині розірвання шлюбу є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.
В частині позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
На час розгляду даної справи донька сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку, в якому вправі самостійно визначати своє місце проживання
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вік дитини та те, що у справі відсутні докази наявності спору між сторонами з приводу визначення місця проживання неповнолітньої доньки, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 258-259, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1156.
В задоволенні позовної вимог про визначення місця проживання дитини відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Ю.В. Войтенко