П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 355/456/19

Номер провадження 22-ц/824/7398/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Литвиненко О. Л., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Також, у березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22662157), а також на рухоме майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 - транспортний засіб бренду NISSAN моделі KUBISTAR, 2007 року, об`єм двигуна 1461 (дата реєстрації 19.08.2014 року), причіп бренду SCHWARZMULLER моделі SPA, 1988 року (дата реєстрації 22.06.2016 року) та транспортний засіб бренду DACIA моделі LOGAN, 2006 року, об`єм двигуна 1390 (дата реєстрації 05.05.2018 року).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер майна 22662157.

Накладено арешт на на рухоме майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб бренду NISSANмоделі KUBISTAR, 2007 року, об`єм двигуна 1461 (дата реєстрації 19.08.2014 року), причіп бренду SCHWARZMULLER моделі SPA, 1988 року (дата реєстрації 22.06.2016 року) та транспортний засіб бренду DACIA моделі LOGAN, 2006 року, об`єм двигуна 1390 (дата реєстрації 05.05.2018 року).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що постановлена ухвала є незаконною. Позивач у справі просить суд стягнути на його користь безпідставно набуті грошові кошти, надаючи до позову розписки (докази), де за ці кошти він отримав від скаржника, ОСОБА_1 обладнання для забою птиці.

Постановляючи оскаржувану, суд першої інстанції не виконав вимоги Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», тобто не пересвідчився, що між сторонами існує спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

06 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 з відповідним підтвердженням його надсилання відповідачу, з якого вбачається наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами виник спір щодо безпідставного набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 140 800 доларів США, отриманих останнім за передане позивачу обладнання для забою птиці, що підтверджується борговими розписками.

Разом з тим, вищевказане обладнання належало ТОВ «Рубі Роз Агрікол КО ЛТД» на праві власності.

У даному випадку існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а обрані судом способи забезпечення позову цілком відповідають предмету та суті позовних вимог.

Крім того, заходи забезпечення позову жодним чином не впливають на майновий стан відповідача та не позбавляють останнього права володіння та користування вказаним майном.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Коротюк М. Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, а ухвалу суду - без змін.

Відповідач чи його представник до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотне повідомлення, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, який з`явився у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так,задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів, доданих до заяви, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру МВС України відповідачу належить транспортний засіб бренду NISSAN моделі KUBISTAR, 2007 року, причіп бренду SCHWARZMULLER моделі SPA, 1988 року та транспортний засіб бренду DACIA моделі LOGAN, 2006 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що між сторонами виник спір стосовно стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 140 800 доларів США.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14- ц метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд не пересвідчився, що між сторонами існує спір та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції діяв у межах процесуального закону, його висновки щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову відповідають дійсним обставинам справи, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова