Справа № 2-1466/11
Провадження № 8/761/5/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2,

при секретарі: Чугаєвій І.В.,

позивач ОСОБА_1

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді ОСОБА_2 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014р. по справі № 2-1466/11,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні позивачем подано заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_2 Заява обґрунтована тим, що у нього є сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеного судді, оскільки останній порушив вимоги діючого законодавства під час винесення та опублікування ухвали про прийняття до свого провадження та призначення справи до розгляду. Вказане свідчить про здійснення суддею ОСОБА_2 . правопорушення і за таких умов позивач вважає, що суддею вчинено дисциплінарний проступок передбачений п.2 ч.1 ст.106 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» внаслідок недбалості. При цьому, на думку позивача, такі дії головуючого по справі вказують на їх протиправність, свавільність і тому після їх вчинення суддя ОСОБА_2 не має морального та етичного права розглядати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Інші сторони та їх представники у судове засідання не з`явились про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подану заяву про відвід, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. 3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст. 2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов про України», Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що вказані у заяві про відвід обставини не впливають на розгляд справи, але можуть викликати безпідставні скарги та затягування розгляду справи, а тому враховуючи, що у позивача виникла недовіра до головуючого судді щодо його недостатньої неупередженості та об`єктивності, з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву безсторонності судді у розгляді справи, для дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, суд вважає, що заява про відвід судді підлягає задоволенню, а заява про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва за нововивченими обставинами підлягає переданню для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.ст. 14, 33, 36, 40, 259-261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014р. за ново виявленими обставинами, передати для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: