Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1176/19
Провадження № 2/480/641/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2019року Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О., представника позивача- ОСОБА_1 , відповідача- ОСОБА_2 представника третьої особи- Афтеній А.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, виконуюча функції органу опіки та піклування про відібрання малолітніх дітей , -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2019 року Нечаянська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання неповнолітніх дітей .

Позивач вказує на те, що на території Нечаянської сільської ради проживає відповідачка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має двох малолітніх доньок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після їх народження дітей перевели в обласну дитячу лікарню м. Миколаєва, а матір 31 травня 2019 року була виписана додому. Відповідачка ОСОБА_2 проживає одна в двохкімнатній квартирі,яка потребує ремонту і догляду. Кімната для проживання дітей не готова. Також відсутні дитячі речі, предмети догляду за дітьми, дитячі ліжечка, коляска, ванночки для купання . Санітарні умови для перебування новонароджених дітей незадовільні. Територія біля квартири теж занедбана.Характеризується відповідачка ОСОБА_2 на території Нечаянської сільської ради посередньо, офіційно не працює, проживає за рахунок дитячих виплат, підтримує добросусідські відносини з односельцями. Відповідачці ОСОБА_2 було запропоновано тимчасово влаштувати новонароджених дітей до Миколаївського обласного Будинку дитини до поки вона не створить належних умов для проживання дітей, але відповідачка відмовилася, тому Нечаянською сільською радою, як органом опіки та піклування,відповідно було прийняте рішення про негайне відібрання дітей у матері у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я. Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_2 не має перешкоди у вихованні доньок, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але свідоме небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на неї Законом. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив відібрати дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав .

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просив про його задоволення

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу,вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.6-7)

Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 18 червня 2019 року, квартира де проживає відповідачка, перебуває у занедбаному стані, кімнати темні, вікна старі, вся житлова площа закидана речами,одягом. Кімнати не провітрюються і є своєрідний неприємний запах,шафи для посуду не має,холодильник та водопостачання також відсутні. Кімната для проживання дітей не готова,відсутні дитячі речі,предмети догляду за дітьми. Санітарні умови для перебування новороджених дітей не задовільні.(а.с.10)

Згідно Довідки-характеристики Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївській області, ОСОБА_2 постійного місця роботи не має,з односельчанами веде себе задовільно. (а.с.8)

Відповідно до листа Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради № 933-03-04 від 09.10.2019 року в закладі на повному державному забезпеченні перебувають малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,за час перебування дітей в закладі їх мати жодного разу не відвідувала,долею дітей не цікавилася.

У своєму висновку служби у справах дітей Миколаївської райдержадміністрації, виконуючої функції органу опіки та піклування вважає доцільним відібрати дітей від матері ОСОБА_2 строком на один рік без позбавлення батьківських прав.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

За такого, матеріалами в цивільної справи підтверджується, що відповідачка неналежним чином виконувала батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дітей , оскільки створила в місці проживання дітей загрозливі для життя і здоров`я умови проживання.

З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки неналежним виконанням батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.09.2019 року,що стало обгрунтованою підставою для направлення дітей до Миколаївського обласного будинку дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства»та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу Українисуд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок . Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

На підставі вищенаведено, суд доходить до висновку , що станом на час вирішення справи відповідачка не усунула ті обставини, які створювали загрозу для життя та здоров`я новонароджених дітей, не усвідомила неналежність своєї поведінки отже присутні небезпечні для життя, здоров`я і морального виховання її доньок обставини.

За такого, суд вбачає наявність підстав для задволення позову щодо відібрання неповнолітніх дітей у матері.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні в суд з позовом

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 1, 9 Конвенції про права дитини, статтями 164-166, 180 Сімейного кодексу України, статтями 12,79-81, 141, 259-265, 273 Цивільно процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, виконуюча функції органу опіки та піклування про відібрання малолітніх дітей -задовольнити.

Відібрати малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки с. Маловарварівки Миколаївського району Миколаївської області;паспорт НОМЕР_1 )терміном на один рік, без позбавлення останньої батьківських прав.

Передати малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Нечаянській сільській раді, як органу опіки та піклування, для вжиття заходів щодо подальшого влаштування дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки с. Маловарварівки Миколаївського району Миколаївської області;паспорт НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

22.10.2019