Справа № 333/2029/19
Провадження№2/333/1432/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 7А
про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
09.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його дідуся ОСОБА_2 , котрий був власником будинку за адресою: АДРЕСА_4 , відкрилась спадщина на зазначене житлове приміщення. Батько позивача, який на час смерті спадкодавця проживав з останнім за адресою: АДРЕСА_4 , не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки фактично прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З 2011 року ОСОБА_1 фактично проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини після смерті батька позивач проживав разом з ним, ОСОБА_1 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що фактично прийняв її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після звернення до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю реєстрації позивача за адресою проживання спадкодавця та пропуском строку для прийняття спадщини. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просила суд справу розглядати за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2).
Судом встановлено, що 22.07.1952 року між ОСОБА_2 та комунальним відділом Районної Ради депутатів трудящих «Комунхоз», в особі завідуючого ОСОБА_4 підписано договір про право будівництва будинку і безтермінового користування земельною ділянкою (а.с. 9).
Відповідно до п. 1 зазначеного договору, комунхоз надає забудовнику земельну ділянку площею 300 кв. м. в районі Південному АДРЕСА_4 .
Пунктом 3 договору передбачено, що на відведеній ділянці забудовник зобов`язався збудувати житловий одноповерховий будинок площею 25,6 кв.м. та сарай.
Забудовник зобов`язався не пізніше 22.08.1952 року надати в Управління Архітектора, у відділ комунального господарства проект будівництва на затвердження (п. 4 договору).
Згідно з п. 5 договору, забудовник зобов`язався розпочати будівництво не пізніше 22.07.1952 року і повністю завершити його не пізніше 22.07.1955 року.
Відповідно до п. 13 вказаного договору, після завершення будівництва протягом п`яти днів забудовник зобов`язаний сповістити Комунгосп, який перевіряє і складає акт про виконане будівництво.
Як вбачається із змісту акту від 22.02.1962 року №118, складеного виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих, будинок за адресою: АДРЕСА_4 , прийнято в експлуатацію (а.с. 68-69).
Згідно з висновком про реєстрацію домоволодіння від 16.04.1962 року, будинок за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано на праві приватної власності за гр. ОСОБА_2 (а.с. 69).
Отже, при розгляді справи судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.06.1954 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №1940 (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 87 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.04.2002 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №1187 (а.с. 5).
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_4 , в період з 05.02.1975 року по 15.01.2018 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується повідомленням Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 28.02.2019 року №04-07/3/1621 (а.с. 71).
Крім того, факт проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини підтверджується довідкою квартального комітету №11 Комунарського району від 26.03.2019 року (а.с. 12).
З огляду на викладене, дослідивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів про відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У зв`язку з чим, позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщинипідлягає задоволенню судом.
Також, суд, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, виходить з наступного.
Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 СК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1261 СК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до свідоцтва про народження від 15.04.1999 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №91, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.11.2017 року серії НОМЕР_4 , актовий запис №7114 (а.с. 6).
З матеріалі справи слідує, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 проживав з останнім, що підтверджується довідкою квартального комітету №11 Комунарського району від 26.03.2019 року, відповідно до змісту якої позивач у справі з 2011 року мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 12).
22.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана заява зареєстрована в реєстрі за №13. На підставі зазначеної заяви приватним нотаріусом заведено спадкову справу №7/2019 (а.с. 38).
Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. від 22.03.2019 року № 167/02-31 позивачу у справі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю доказів про прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_7 та пропущенням ОСОБА_8 строку на прийняття спадщини (а.с. 73).
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд виходить з того, що, позивач у справі фактично прийняв спадщину після смерті батька в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав з ним на момент відкриття спадщини.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повне рішення складено 31.05.2019 р.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова