Провадження № 2/641/1392/2019 Справа № 641/3248/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача: Гудкової ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 є його дружиною З 2001 року вона не проживає у спірній квартирі, місце її перебування йому не відоме.

Своєю реєстрацію відповідач перешкоджає у користуванні та розпорядженні своїм майном у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.06.2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Вказує, що відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації, комунальні послуги не сплачує, перешкод у користуванні квартирою він не чинив, що підтверджується листом від Слобідського ВП ГУНП у Харківській області.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Крім того у встановленому законом порядку та строки представником відповідача був наданий до суду відзив, в якому вказує, що квартира АДРЕСА_1 . Є їх з позивачем спільною сумісною власністю, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної у м. Харкові ради №268-12 від 16.10.2007 р. (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва на нерухоме майно від 10.10.2008 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної у м. Харкові ради №268-12 від 16.10.2007 р. (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23.08.1967 року про що було зроблено актовий запис № 76.

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.11.2018 року у квартири АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.

В судовому засіданні встановлено та не визнано позивачем обставина , що спірна квартира АДРЕСА_1 , придбана сторонами по справі у період шлюбу.

Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України , майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином спірна квартира АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Посилання позивача на те, що квартира АДРЕСА_1 , придбана за особисті кошти позивача суд не може взяти до уваги, оскільки на підтвердження цієї обставини позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном , що належить ім. на праві спільної сумісної власності (ст.. 60 Сімейного Кодексу України).

Оскільки час розгляду справи питання про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не вирішено, відповідач ОСОБА_4 є співвласником об`єкту спільної сумісної власності , а саме квартири АДРЕСА_1 та має право на володіння, користування та розпорядження цим майном.

Норми ст.405 ЦК України не можуть бути застосовані судом до відповідних правовідносин, оскільки регулюються Сімейним Кодексом України, а тому позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись 12, 81, 141, 247, 263-265, 283 ЦПК України, ст. ст. 60 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. А. Курганникова