ЄУН 174/382/19
н/п 2/174/230/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі, вказуючи, що шлюб між ними було укладено та зареєстровано 09.08.2003 року. В шлюбі з відповідачем у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають разом з нею. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року, яке набрало законної сили.

Під час перебування у шлюбі з відповідачем, ними за спільні кошти, за договором купівлі-продажу квартири від 15.10.2004 року, було придбано майно, яке за законом є їх спільною сумісною власністю, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що у них з відповідачем народилось двоє дітей - у 2004 та у 2007 роках, ними було спільно прийнято рішення про необхідність поліпшення житлових умов їхньої сім`ї, у зв`язку з чим, 24.03.2009 року ними, за договором міни квартири АДРЕСА_1 , було придбано у спільну власність квартиру АДРЕСА_2 , у якій вони усі разом зареєстровані та проживали спільно однією сім`ю до розірвання шлюбу з відповідачем.

Оскільки між ними жодних домовленостей щодо розміру часток кожного із них в спірному майні не було, а шлюбний договір між ними не укладався, вважається, що кожен із них має право власності на 1/2 частку в спірному житлі. Крім того, оскільки спірне житло розташоване в багатоквартирному та багатоповерховому будинку, то з урахуванням конструктивних та технічних особливостей спірного житла, виділити кожному з них у власність 1/2 частину спірного майна в натурі є технічно та фізично неможливим, а тому доцільним та необхідним буде визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частку в спірному житлі за кожним і без виділу цієї частки кожному в натурі.

Відповідач на сьогоднішній день безпідставно заперечує її право власності на 1/2 частку в спірному житлі, оскільки під час укладання зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири та договору міни спірної квартири, всі правовстановлюючі документи на квартиру, були виготовлені та складені на ім`я відповідача, добровільно визнати за нею шляхом укладання відповідного цивільно-правового договору право на частку у спірній квартирі відмовляється, що й змусило її звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду з цим позовом, оскільки відповідач в інший шлях вирішити цей спір на добровільних засадах не бажає. Оскільки зазначене вище майно було придбано ними з відповідачем під час знаходження у шлюбі, до фактичного припинення шлюбних відносин, за спільні кошти, то є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку розподілу майна подружжя, на Ѕ частку спірної квартири.

Відповідно до вимог ст. 60, 61, 62, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, просить провести поділ квартири АДРЕСА_2 , яка є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача ОСОБА_2 , між ними шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 без виділу цієї частки в натурі. Стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в суді.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. (а.с. 24)

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі (а.с. 22.)

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт перебування позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 з 09.08.2003 у зареєстрованому шлюбі підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2005 року відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності в цілому, на підставі договору купівлі-продажу ВВМ № 709359 від 15.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу, Питомцем В.А., за Р№1258, належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 9)

Факт придбання 24.03.2009 року, під час перебування сторін у шлюбі, на ім`я відповідача ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на четвертому поверсі чотириповерхового житлового будинку та складається з двох житлових кімнат, шляхом обміну ОСОБА_2 належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3 п`яти поверхового житлового АДРЕСА_4 , яка складається з однієї кімнати, підтверджується копією договору міни квартирами ВМС № 777316 від 24.03.2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєвою Г.В. (а.с. 7) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2009 року (а.с. 8)

Факт розірвання шлюбу між сторонами підтверджується копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року, згідно якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 09.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 453 розірвано, рішення набрало законної сили 29.11.2016 року. (а.с. 10)

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09.08.2003 року по 29.11.2016 року перебували у шлюбі, під час якого ними 15.10.2004 року було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 , яку в подальшому 24.03.2009 року було обміняно на підставі договору міни квартирами на квартиру АДРЕСА_2 , тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак право власності на це нерухоме майно зареєстровано за відповідачем, що підтверджено належними доказами по справі, частки дружини та чоловіка у вказаному майні є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, та не доведено стороною відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому позов підлягає задоволенню, а за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі ст.ст. 60-63, 69-71 СК України, 325, 368, 370, 372 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263- 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_5 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 без виділу цієї частки в натурі.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_5 та фактично проживає в АДРЕСА_6 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 без виділу цієї частки в натурі.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказану квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова