ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» жовтня 2019 року м. Херсон

Справа №648/533/16-ц

Провадження № 88-ц/819/1428/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Кузнєцової О.А., Кутурланової О.В.

секретар: Шибінська А.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адвокат Токаленко Валентина Михайлівна,

представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Бакарасєва Ірина Олегівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І.В. від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 який обґрунтовувала тим, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку їй на праві власності належить земельна ділянка під будинком АДРЕСА_1 , який було придбано на підставі договору купівлі-продажу. Через порушення сусідом - відповідачем правил добросусідства з 2003 року її будинок зазнає підтоплення, що може призвести до його знищення, а саме в будинку прийшли в непридатність дерев`яні поли, дверні та віконні рами, вінка, на стелі однієї з кімнат з`явилася тріщина довжиною 5 метрів, бетонна відмостка просіла та дала тріщину, відірвавшись від будинку по всій його довжині, виник розлом відмостки. На думку позивача, причиною такої руйнації є те, що відповідач, в порушення правил добросусідства, ДБН, на недозволеній відстані від житлового будинку позивачки продовжив літню кухню і зробив курник. На даху жолоба для стоку води не були встановлені і вода, що стікає під час дощу, збирається в ямах, які вигребли кури. Цей вигул курей встановлений впритул до будинку позивача і вода з цих ям просочується під її будинок. Таким чином, в результаті господарської діяльності ОСОБА_5 , будинок позивача постійно перебуває в сирості, а просушити чи провітрити його не можливо через близькість сусідського курника. Крім того, відповідачем порушена земельна межа: його гараж частково знаходиться на земельній ділянці позивачки, тут же знаходиться велике дерево, яке своїм корінням підриває будинок. З даху гаража, який займає велику площу, під час дощів вода підтоплює будинок, чому сприяє й зроблений відповідачем відлив з даху гаража. Таким чином, з 2003 року між сторонами існує конфлікт, який неможливо вирішити в позасудовому порядку. Протягом 2003-2015 років ОСОБА_4 неодноразово зверталася до ОСОБА_5 , до сільської ради із проханням зробити водовідведення дощових вод від її земельної ділянки на комунальну територію (вулицю), або на земельну ділянку відповідача, проте домогтися цього не може. Сільська рада хоча й складала акти з такими ж вимогами до відповідача, проте змусити його зробити відлив води не може. Останній раз, 17.02.2014 року, ОСОБА_5 надавався строк до 07.03.2014 року для того, аби зрізати кущі та дерева, які висаджені вздовж межі, вигул птиці перемістити на іншу сторону сараю та провести роботи по відведенню зливних вод з дахів гаражу та літньої кухні. Проте, відповідач порушує право позивача на володіння та користування земельною ділянкою та власністю, чинить перешкоди у користуванні власністю, завдає шкоди її майну. Матеріальна шкода полягає в тому, що через дії відповідача будинок позивача зазнає руйнувань. Недовєс ЛС. за останні декілька років змінювала в будинку підлогу, дверні та віконні рами, робила ремонт. Незважаючи на заміну в двох кімнатах підлоги в 2004-2005 роках, вона знову згнила, а окрім того, з`явилася велика тріщина на стелі та розлом біля будівельної відмостки, яка була зроблена аби підтримати будинок без фундаменту. Крім того, позивач вказала, що відповідач має на її земельній ділянці частину свого гаража, що унеможливлює право позивача на користування належною їй частиною земельної ділянки. Так, гараж Русєва на 0,28 м. знаходиться на земельній ділянці позивача. Позивачкою неодноразово уточнювались позовні вимоги.

Ухвалою Білозерського районного суду від 06.02.2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_3 , як правонаступника відповідача.

Ухвалою Білозерського районного суду від 25.02.2019 року до участі у справі залучено ОСОБА_1 , як правонаступника позивача.

Правонаступник позивача, не змінюючи викладення обставин справи в обґрунтування заявлених вимог, уточнив позовні вимоги та остаточно просив: усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 : звільнити частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 1,0 кв.м. від будівлі гаражу літ. «Г», який належить ОСОБА_3 , шляхом реконструювання (розбирання частини будівлі гаражу розмірами в плані 6,18х1,28+6,18х1,0) гаражу з розміщенням його на відстані 1,0 м від межі, суміжної з ділянкою № НОМЕР_1 ; реконструювати систему організованого водовідводу з будівлі літ. «А» з прибудовами, будівлі гаражу літ. «Г», літньої кухні літ. «Б» у відповідності до вимог ДБН В.2.6-14-97 «Покриття будинків та споруд», шляхом встановлення жолобів для відведення атмосферних опадів на город, розташований за адресою: АДРЕСА_2 в бік річки Інгулець, встановлення жолобу на навіс, розташований за тією ж адресою, для відведення води з навісу та гаражу на АДРЕСА_2 ; організувати систему поверхневого водовідводу з ділянки № НОМЕР_2 у відповідності до вимог ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», ДБН 360-92** «Планування та забудова міських і сільських поселень», ДСТУ- Н Б В.2.5-61:2012 «Настанова з улаштування систем поверхневого водовідведення»; влаштувати вигрібну яму у відповідності до вимог ДБН та санітарних норм; спиляти дерева, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які завдають шкоди належному ОСОБА_1 житловому будинку; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 70 978 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та сплачений позивачем судовий збір.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 09 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо усунення перешкод шляхом реконструкції належного відповідачу гаражу літ. «Г», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні вимог про реконструювання відповідачем системи організованого водовідводу шляхом встановлення жолобів для відведення атмосферних опадів та організації систему поверхневого водовідводу з ділянки № НОМЕР_2 у відповідності до вимог ДБН та вимоги спиляти дерева, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які завдають шкоди належному ОСОБА_1 житловому будинку, суд дійшов висновку, що спір з цього приводу між сторонами вже не існує, оскільки судом встановлено, що відповідачем вже встановлено відливи для відведення атмосферних опадів, дерева спиляні.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про влаштування відповідачем вигрібної ями у відповідності до вимог ДБН та санітарних норм, суд виходив з того, що зливна яма у відповідача наявна, вона розташована на відстані майже 15 метрів від межі позивача і жодним чином не порушує права позивача.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що пред`явлений позивачем позов про усунення перешкод шляхом реконструкції гаражу є негаторним, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував до вказаних вимог позовну давність. Також зазначає, що відливна система відповідачем встановлена лише на будівлі гаражу, а на будинку, кухні відливи відсутні. Також безпідставними та такими, що спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи, є висновки суду про наявність у відповідача зливної ями. Також посилається на те, що у позовній заяві були викладені обставини завдання діями відповідача йому матеріальної та моральної шкоди, а тому суд першої інстанції безпідставно вважав їх необґрунтованими.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 вересня 1989 року, ОСОБА_4 є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 07 лютого 2001 року ОСОБА_5 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту узгодження та відновлення зовнішніх меж від 22 липня 2003 року, суміжними землекористувачами земельної ділянки є: від А до Б ОСОБА_6 земля загального користування, вул АДРЕСА_3 Набережна; від Б до В ОСОБА_7 ; від В до Г - Садівська сільська рада; від Г до А ОСОБА_8 .

З висновку на погодження технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельних ділянок (всього 36 чол.) для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства № 1-12/ НОМЕР_3 від 02.02.2005 року, земельні ділянки, в тому числі, що розташована по АДРЕСА_4 мають обмеження будівельного характеру, а саме: житлові будинки і господарські будівлі побудовані по межі присадибних ділянок, що є порушенням ДБН 360-92.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 26.06.1996 року, житловий будинок АДРЕСА_5 забудови по АДРЕСА_2 належить Недовес Л ОСОБА_9 .

Із заяв ОСОБА_1 (а.с.18-23 том.1), який згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-БЦ від НОМЕР_4 є чоловіком позивача, вбачається, що останній неодноразово звертався до Садівської сільської ради з приводу порушення відповідачем правил добросусідства та вчинення останнім незаконних дій, що призводять до руйнації будинку позивача.

Актом від 23.03.2006 року комісія Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області зробила висновки про необхідність гр. ОСОБА_5 : перемістити огорожу, що знаходиться на спільній межі на відстані 1,20 м. від житлового будинку Недовес Л ОСОБА_10 до 15.05.2006 року; пересадити кустарними на відстань не менше 1,0 м. від межі сусідньої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_11 Л ОСОБА_10 до 15.05.2006 року; провести роботи по відведенню зливових вод з дахів гаражу, літньої кухні та житлового будинку з метою унеможливлення підмивання будинку Недовес Л ОСОБА_10 до 15.05.2006 року. Гр. Недовес ОСОБА_12 рекомендовано звільнити від будівельних матеріалів земельну ділянку перед його житловим будинком зі сторони АДРЕСА_4 , що може впливати на затримку зливових вод і просадку будинку. Рекомендовано громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 використовувати свої земельні ділянки у відповідності до вимог ст. 103 Земельного кодексу України. Стосовно просадки будинку ОСОБА_4 та появи в його стелі тріщин, псування підлоги, комісія не може стверджувати, що це виникло внаслідок господарської діяльності ОСОБА_5 , так як будинок гр. ОСОБА_4 без фундаментний, 1910 року побудови і зазначені фактори могли виникнути через давність і недосконалість його побудови.

Актом від 17.02.2014 року, комісія Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області рекомендувала ОСОБА_5 : зрізати кущі та дерева, висаджені вздовж по межі в термін до 07.03.2014 року; вигул птиці перемістити на іншу сторону сараю до 07.03.2014 року; провести роботи по відведенню зливних вод з дахів гаражу, літньої кухні до 07.03.2014 року. Громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спільно вирішити питання щодо обрізки стовбура дерева, яке знаходиться біля гаража ОСОБА_5 , тому, що воно висаджене біля самої стіни, коріння якого можуть руйнувати фундамент, обирати способи використання своїх земельних ділянок відповідно до вимог ст. 103 Земельного кодексу України.

З довідок архівного сектору Білозерської РДА № 01-72/54 від 07.06.2016 року, № 01-72/127 від 26.12.2016 року, № 01-72/01 від 16.01.2017 року, вбачається, що документація стосовно будівництва гаража на земельній ділянці ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 відсутня.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 59 від 31 жовтня 2017 року по справі № 648/533/16-ц, розташування будівлі літ. «Б» з прибудовами літ. «б» та самовільною прибудовою не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень». Будівництво прибудови, дані про яку відсутні в наданих матеріалах інвентарної справи, не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Розташування будівлі гаражу літ. «Г» не відповідає вимогам п.п.3.25*, 7.50 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а також ст. 41 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що підтверджується листом Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 13.07.2016 року № 334. Наявність вказаних в дослідницькій частині (питання один та два) порушень вимог ДБН в садибі АДРЕСА_2 , створюють перешкоди в нормальній експлуатації садиби АДРЕСА_1 . Власник земельної ділянки № НОМЕР_1 не має змоги користуватися та розпоряджатися своєю ділянкою в повному обсязі без обмежень.

Причиною пошкоджень конструктивних елементів житлового будинку АДРЕСА_1 є нерівномірне просідання його конструктивних елементів в результаті надмірного зволоження основи шляхом інфільтрації атмосферних опадів з вище розташованої по рельєфу ділянки № 126.

Система організованого водовідводу атмосферних опадів будинку АДРЕСА_1 відповідає вимогам розділу АДРЕСА_6 ДБН В.2.6-14-97 « АДРЕСА_7 споруд».

Конструктивні елементи вимощення будинку АДРЕСА_1 відповідають вимогам ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Технічний стан вимощення характеризується як незадовільний.

З акту комісії депутатів Садівської сільської ради від 12.10.2017 року вбачається, що після судового засідання, яке відбулося 12.09.2017 року, ОСОБА_14 була проведена реконструкція відливів житлового будинку по АДРЕСА_1 . В ході судового розгляду свідок ОСОБА_15 сказала, що відливи у ОСОБА_4 встановлені неналежним чином, тобто, всі стічні води під час дощу потрапляти на відмостку будинку ОСОБА_4 , що підтверджується фото (а.с. 61-65 том. 2).

Згідно акту комісії депутатів Садівської сільської ради від 20.11.2017 року вбачається, що 20 листопада 2017 року під час дощу, було знято відео та фото про те, що всі дощові опади не стікають під будинок ОСОБА_4 , а затримуються на території ділянки ОСОБА_3 . Крім того, з жолобу, який проходить по всьому периметру будинку ОСОБА_4 , всі дощові опади стікають по стінці в підвал позивача.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

Власник нерухомого майна не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Зазначена правова позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц.

З огляду на викладене строки позовної давності позивачем не пропущені, відповідно клопотання про їх застосування у даній справі на увагу не заслуговує, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині звільнення земельної ділянки від будівлі гаражу у зв`язку з пропуском позовної давності є помилковими.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини першої статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пунктів "г" та "е" частини першої статті 91 та статті 96 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини першої статті 130 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З наведених норм матеріального права вбачається, що позов власника про усунення порушень права на землю, не пов`язаного із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником землі і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як зазначалося, суд першої інстанції встановив, що позивач є власником земельної ділянки, права якого порушено з боку відповідача як суміжного власника землі.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №59 від 31.10.2017 року експертом було встановлено, що розташування будівлі гаражу літера «Г» на земельній ділянці відповідача не відповідає вимогам ДБН та займає частину земельної ділянки позивача, що створює перешкоди останньому в нормальній експлуатації своєю власністю (т.1 а.с.216). Представниками відповідача не спростовано висновки експерта в цій частині. Посилання представника відповідача на наявність акту погодження та відведення зовнішніх меж від 22.07.2003 року відповідно до якого гараж не перетинає межу ділянки, належної позивачу, судом не приймаються, оскільки експертним дослідженням такий факт підтверджено та відповідачем не спростовано.

Такі встановлені судом обставини у справі є підставою для відновлення порушених прав позивача у спосіб, ним визначений та який узгоджується з висновком експерта, доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими.

При таких обставинах справи рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині решти позовних вимог з огляду на таке.

Згідно зі статтями 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частини першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що зливна яма у відповідача наявна, вона розташована на відстані майже 15 метрів від межі позивача і позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що вказана вигрібна яма створює перешкоди позивачу у користуванні майном, чим порушуються його права власника, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаних позовних вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні вимог про реконструювання відповідачем системи організованого водовідводу, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем вже встановлено відливи для відведення атмосферних опадів, дерева спиляні, також вказане було підтверджено показаннями свідків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача було спричинено шкоду майну позивача чи завдано моральної шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині, апелянтом не наведено.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 липня 2019 року в частині позовних вимог про звільнення земельної ділянки від будівлі гаражу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 звільнити частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 1,0 кв.м. від будівлі гаражу літ. «Г», який належить ОСОБА_3 , шляхом реконструювання (розбирання частини будівлі гаражу розмірами в плані 6,18х1,28+6,18х1,0) гаражу з розміщенням його на відстані 1,0 м від межі, суміжної з ділянкою № НОМЕР_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: О.А. Кузнєцова

О.В. Кутурланова