П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Київ

Справа № 22-7421 Головуючий у1-й інстанції - Піхур О. В.

Унікальний № 761/43608/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,-

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 пред`явила в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 89 928 грн. 40 коп. та неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у цьому ж розмірі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 89 928 грн. 40 коп. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у цьому ж розмірі. Судові витрати по сплаті судового збору віднесені за рахунок відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.59-61).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у визначений судом строк не подала. Ухвала про відкриття апеляційного провадження отримана нею 14 травня 2019 року (а.с.94).

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позову районний суд вважав встановленим, що ОСОБА_1 на час закінчення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строку стягнення має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 89 928 грн. 40 коп., яка не погашена, тому, крім суми цієї заборгованості, зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_2 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.49-55).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

У даній справі з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається наступне.

При винесенні державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 12 вересня 2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник зареєстрований на території Шевченківського району м. Києва, заборгованість по сплаті аліментів становила 75 327 грн. 50 коп. (а.с.11-12).

17 жовтня 2012 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1268, виданим 23 листопада 2009 року (а.с.13).

27 березня 2018 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Норкою Є. В. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1268, виданим 23 листопада 2009 року (а.с.14-15).

Одночасно державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Норкою Є . В. складена довідка-розрахунок заборгованості з аліментів за період з 17 жовтня 2012 року до 10 жовтня 2013 року, згідно з відомостями якої заборгованість за означений період становить 14 600 грн. 90 грн. Загальна сума заборгованості, з урахуванням наявної на час відкриття провадження, становить 89 928 грн. 40 коп. (14 600 + 75327,50) (а.с.16-17).

Тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведеності заявленого позивачем до стягнення розміру заборгованості по сплаті аліментів відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

У даному випадку ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на спростування відомостей наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 17 жовтня 2012 року до 10 жовтня 2013 року Дв/25 від 27 березня 2018 року.

Тому аргументи відповідача про те, що навіть потенційно можливий борг 14 600 грн., утворений у 2012-2013 роках, був сплачений, оскільки за 2014-2015 роки ОСОБА_1 було надіслано поштовими переказами понад 18 000 грн., є неприйнятними.

Надані апеляційному суду (додані до апеляційної скарги) квитанції про направлення поштових/електронних переказів (а.с.63-65), по-перше, не містять відомостей про те, що мали місце перекази на погашення заборгованості по сплаті аліментів; по-друге, не були надані районному суду у порядку, визначеному ст. 83 ЦПК України.

Водночас за правилами ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом (судом апеляційної інстанції) лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даній справі таких причин апеляційним судом не встановлено і відповідачем не наведено.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заявлений позивачем та визначений судом розмір пені абсолютно не відповідає жодній дійсності та навіть здоровому глузду, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц викладений наступний правовий висновок, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України був правильно врахований районним судом при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У даній справі, для прикладу, при визначенні розміру пені щодо заборгованості, яка утворилась по сплаті аліментів станом на 12 вересня 2012 року у розмірі 75 327 грн. 50 коп., апеляційний суд за формулою, наведеною Верховним Судом, провів наступний розрахунок, відповідно до якого станом на 12 вересня 2018 року пеня щодо цього розміру заборгованості складає 1 649 672 грн. 25 коп. (75327,50 : 100 х 1 х 2190 днів прострочення (365 дн. х 6 років)

За таких обставин, ураховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, районний суд обґрунтовано задовольнив вимоги про стягнення пені у розмірі, який дорівнює розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам позивача у сукупності з наданими доказами та встановленими обставинами, висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома