Постанова

Іменем України

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 475/980/16-ц

провадження № 61-7100св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акмечетська сільська рада Доманівського району Миколаївської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Миколаївського апеляційного суду, у складі судді Прокопчук Л. М., від 11 лютого 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В., Царюк Л. М.,від 14 березня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви

про прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що після смерті його баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 6,50 га, розташованої в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Діти померлої: син ОСОБА_5 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 20 серпня 2004 року склала заповіт на ім`я позивача, яким заповіла йому належну їй на праві власності вищезазначену земельну ділянку.

26 квітня 2016 року він звернувся до Доманівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових справ, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Позивач вказав, що із заявою про прийняття спадщини не звернувся своєчасно, оскільки з 2000 року стан його здоров`я різко погіршився. З 2001 року він перебуває на обліку у лікаря-невропатолога в Доманівській центральній районній лікарні. Хвороба вимагала періодичного обстеження і лікування. З 2001 року він періодично проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, проходив санаторно-курортне лікування.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини за заповітом поважними та визначити йому додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області, у складі судді Вадовської А. В., від 20 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини, на які посилався позивач, а саме стан свого здоров`я, не були тими перешкодами, які б заважали йому вчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Короткий зміст оскарженої ухвали та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції заявником пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню відповідно до положень статті 127 ЦПК України.

Постановою Миколаївського апеляційного судувід 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що районним судом при вирішенні спору не надано належної оцінки доказам, зокрема важкому захворюванню, яке згідно міжнародної класифікації хвороб, належить до хронічного прогресуючого захворювання нервової системи, якехарактеризується ураженням головного та спинного мозку. Районним судом не враховано у сукупності визнання відповідачем заявленого позову та докази, які свідчать про об`єктивні та поважні причини неподання спадкоємцем за заповітом заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного судувід 14 березня 2019 року та залишити в силі рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом безпідставно поновлено заявнику строк на апеляційне оскарження рішення районного суду. Поновлення строку на апеляційне оскарження через досить тривалий час (23 місяці) суперечить вимогам чинного законодавства. Позивачем не надано жодних доказів наявності поважних причин, які б перешкоджали своєчасному поданню апеляційної скарги. Судом апеляційної інстанції допущено до участі у справі представника позивача - ОСОБА_7 ., яка не є адвокатом.

При вирішенні спору по суті судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення статей 1272 ЦК України. Судом повністю проігноровано, що ОСОБА_1 вперше звернувся до нотаріальної контори лише у квітні 2017 року, тобто через 11 років після відкриття спадщини, хоча станом на 2018 рік останній самостійно пересувався за допомогою палиці. Позивач самостійно брав участь у судових засіданнях, він не позбавлений та не обмежений у дієздатності. Наявність другої групи інвалідності (непрацездатність) не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу вчасно звернутися до нотаріальної контори.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу позивач посилається на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Судом апеляційної інстанцій винесено рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 .

Померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 належала земельна ділянка площею 6,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Акмечетської сільської ради Миколаївської області.

Зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 20 серпня 2004 року заповіла ОСОБА_1 , що підтверджено заповітом, посвідченим 20 серпня 2004 року секретарем виконкому Прибузької сільської ради Доманівського району Найденовою Н. М. та зареєстрованим за № 160.

Згідно довідки за № 54/02-14 від 13 грудня 2016 року, наданої Доманівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

На день смерті ОСОБА_4 проживала одна, про що свідчить довідка за № 1062 від 07 листопада 2016 року, видана Прибузькою сільською радою Доманівського району.

Постановою від 26 квітня 2016 року державного нотаріуса Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Іларінової Н. Р. позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме в прийнятті заяви про прийняття спадщини через пропуск строку для її подачі.

На підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на тяжкий стан здоров`я, наявність хронічного захворювання.

Позивач є інвалідом другої групи.

Згідно довідки Доманівської центральної районної лікарні від 02 листопада 2016 року ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога з 2001 року.

Відповідно до медичної картки ОСОБА_1 проходив лікування амбулаторно та стаціонарно у 2001, 2002, 2006, 2008, 2010, 2012, 2013, 2015 роках.

Згідно довідки Доманівської центральної районної лікарні від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога із діагнозом розсіяний склероз, цереброспинальна форма.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційний перегляд справи в контексті положень частин першої та другої статті 55, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Із урахуванням вказаних положень Конституції України, апеляційний суд, керуючись статтями 127 ЦПК України, частиною першою статті 294 ЦПК України, 2004 року, чинної на момент ухвалення рішення суду першої інстанції редакції, надавши належну оцінку доводам заявника щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо поновлення процесуального строку на оскарження рішення районного суду. При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом враховано стан здоров`я позивача (хронічне захворювання позивача), доводи заявника про те, що його представник - адвокат, який надавав йому, як інваліду, безоплатну юридичну допомогу у суді першої інстанції, надав недостовірну інформацію щодо результатів розгляду справи.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування ухвали Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року відсутні.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

(статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено судами позивач має право на подання заяви про отримання спадщини за заповітом від 20 серпня 2004 року, а саме на земельну ділянку площею 6,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Акмечетської сільської ради Миколаївської області.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом. Ці перешкоди визнано судом апеляційної інстанції поважними пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема тій обставині, що захворювання, на яке страждає позивач (а. с. 56), відноситься до хронічного прогресуючого захворювання нервової системи, яке характеризується ураженням головного та спинного мозку. Станом на 2006 рік позивач, згідно виписного епікризу про перебування його на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні з 16 січня по 26 січня 2006 року, вже був визнаний особою з інвалідністю другої групи. У цьому ж документі зазначено, що у позивача пам`ять та критика знижені (а. с. 31).

Відповідач вказаних обставин не оспорювала, підтвердила, що їй відомо про важкий стан здоров`я позивача.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи у судді першої інстанції визнала позов та не заперечувала проти визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини. Суд апеляційної інстанції надав оцінку процесуальній поведінці ОСОБА_2

Судами також встановлено що, 27 квітня 2017 року ОСОБА_2 (яка є внучкою спадкодавця) звернулася до суду із позовом до територіальної громади в особі Акмечетської сільської ради, правонаступником якої є Прибузька сільська рада Доманівського району Миколаївської області, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельні ділянки розміром: 5.09 га, 0.77 га та 0.64 га, що разом складає 6.50 га, та знаходяться в межах території зазначеної сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 , спадкоємицею п`ятої черги, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, право власності на земельні ділянки розміром: 5.09 га кадастровий № НОМЕР_3 ; 0.64 га кадастровий № НОМЕР_4 ; 0.77 га кадастровий № НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року скасовано та ухвалено у справі № 475/454/17 нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що з часу смерті спадкодавця спірною земельною ділянкою фактично користувався ОСОБА_1 , оскільки зазначена земельна ділянка перебувала в оренді в с. Великі Ставки, а останній отримував всі ці роки (2005-2017) орендну плату, у зв`язку з чим саме у нього зберігався оригінал правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку, що належала на праві власності померлій бабусі.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач після смерті спадкодавця вступив у фактичне володіння спірним майном, яке заповідала йому спадкодавець згідно складеного заповіту.

Таким чином, із урахуванням встановлених у справі обставин, апеляційним судом правомірно визначено позивачу додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції. Апеляційнимсудом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про задоволення позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Інші доводи касаційної скарги та зміст постанови суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 ,залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович