Справа № 618/621/19
Провадження № 2/618/165/19
УХВАЛА

про роз`єднання позовних вимог

31 травня 2019 року суддя Дворічанського районного суду Харківської області Рябоконь Є. А. при прийнятті позовної заяви (справа № 628/621/19, провадження № 2/618/165/19) ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 6 ст. 188 ЦПК України, суд з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позовні вимоги позивача до відповідача хоча й регулюються нормами Сімейного кодексу України, але виникають з різних сімейних правовідносин, а саме: шлюбних відносин між сторонами та прав батьків на визначення місця проживання дитини.

Так, позивачем в прохальній частині позовної заяви заявлено дві окремі самостійні вимоги, не пов`язані нерозривно між собою. Від вирішення однієї позовної вимоги не залежить вирішення іншої, а тому їх спільний розгляд не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Це означає, що при вирішенні питання про розірвання шлюбу сторонами по справі може заявлятися клопотання про надання строку на примирення.

Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Аналогічне положення міститься і в п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно з яким суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Вказані обставини можуть вплинути на тривалість судового розгляду даної справи в цілому і, зокрема, в частині визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, суддя вважає, що спільний розгляд позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини може ускладнити вирішення справи по суті та привести до порушення розумних строків розгляду справи та прав малолітньої дитини, що не сприятиме виконанню передбаченого ч. 1 ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства, а тому їх необхідно роз`єднати у самостійні провадження.

Суддя вважає, що таке роз`єднання заявлених позовних вимог має суто процедурний характер, не впливає на суть справи, має на меті заходи процесуальної економії та дотримання інших вимог чинного цивільного процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 188, 258-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Роз`єднати в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини.

Вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини виділити в самостійне провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. А. Рябоконь