Справа № 140/863/18
Провадження № 22-ц/801/1290/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 рокуСправа № 140/863/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року, ухвалене суддею Немирівського районного суду Вінницької області Алексєєнком В.М.,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Укртелеком», ПАТ «Страхова група «ТАС», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09.11.2016 біля 17.00 годин, водій ОСОБА_3 , який перебуввав в трудових відносинах з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», керуючи службовим автомобілем марки УАЗ-3909, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Укртелеком», по вулиці Соборній м. Немирова, на пішохідному переході здійснив наїзд на дочку позивача - малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок даної пригоди отримала ряд тілесних пошкоджень і була госпіталізована до Немирівської ЦРЛ.

В результаті ДТП ,відповідно до висновку судово-медичного експерта № 257 від 06.12.2016, ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Постановою заступника начальника слідчого відділу Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Бури О.А. від 28.12.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000688 від 10 листопада 2016 року, закрито у зв`язку із відсутністю у діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.01.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України і застосовано адміністративне стягнення у сумі 340 гривень в дохід держави.

Позивач вказує, що в результаті ДТП вона та її сім`я затратили чимало коштів направлених на лікування, поновлення стану здоров`я дочки ОСОБА_2 , який становить 10 000 гривень.

Також подія призвела до тяжких фізичних і моральних страждань ОСОБА_2 , порушила нормальні життєві зв`язки із знайомими, рідними, друзями.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 під час скоєння ДТП перебував в стані виконання своїх трудових обов`язків із Вінницькою філією ПАТ «Укртелеком» і керував автомобілем, який належить ПАТ «Укртелеком», тому саме відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, спричинену в результаті ДТП.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 25.10.12018 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ПАТ «Страхова група «ТАС».

07.11.2018, уточнюючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ПАТ «Страхова група «ТАС» 10 000 гривень майнової шкоди, пов`язані з витратами на лікування дитини та з ПАТ «Укртелеком» 50 000 гривень моральної шкоди, а також витрати по оплаті судового збору і надання професійної правничої допомоги.

ПАТ «Укртелеком» та ПАТ «Страхова група «ТАС» на позовну заяву подали відзиви, в яких просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 - 1128,53 гривень майнової шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 20 000,00 гривень моральної шкоди, 704,80 гривень по оплаті судового збору та 9 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ «Укртелеком» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

На апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 подала відзив, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Інший відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення скарги відповідача ПАТ «Укртелеком».

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.11.2016 біля 17.00 годин, ОСОБА_3 , керуючи службовим автомобілем марки УАЗ-3909, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Укртелеком», по вулиці Соборній м. Немирова, на пішохідному переході здійснив наїзд на дочку позивача - малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок даної пригоди отримала ряд тілесних пошкоджень і була госпіталізована до Немирівської ЦРЛ.

В результаті ДТП відповідно до висновку судово-медичного експерта № 257 від 06.12.2016 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «саден в проекції правого ліктевого суглобу, в області правої кисті, по передній поверхні обох колін, забою правого ліктьового суглобу, забою м`яких тканин грудної клітки та живота, струсу головного мозку», які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 196а від 18.04.2017 року у даній дорожній ситуації невідповідність дій водія автомобіля УАЗ-3909 ОСОБА_3 вимогам п.18.1 або 12.3 Правил дорожнього руху України ( в залежності від розташування місця наїзду - в межах чи поза межами горизонтальної розмітки 1.14.1 «зебра») з технічної точки зору стало причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою заступника начальника слідчого відділу Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Бури О.А. від 28.12.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000688 від 10 листопада 2016 року, закрито у зв`язку із відсутністю у діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.01.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України і застосовано адміністративне стягнення у сумі 340 гривень в дохід держави.

Зазначена Постанова, яка набула законної сили, відповідачем ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_3 не були оскаржені.

Постановою в адміністративній справі було встановлено, що в наслідок порушення ОСОБА_3 п.18.1 Правил дорожнього руху пішохід ОСОБА_2 зазнала тілесних ушкоджень.

Отже в силу ст.82 ЦПК обставини, встановлені стосовно певної особи постановою в адміністративній справі , що набрала законної сили, зокрема водія ОСОБА_3 , щодо наявності його вини у скоєнні ДТП та завдання тілесних ушкоджень потерпілій , не доказуються при розгляді даної справи.

Тому доводи апеляційної скарги, що судом не досліджувалось і не з`ясовувалось питання наявності вини водія у скоєнні ДТП, є безпідставним та необґрунтованим, а тому до уваги колегією суддів не приймається.

Ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Позивач, згідно ст.81 ЦПК України, довів факт заподіяння моральної шкоди потерпілій особі. Суд, з врахуванням усіх обставин справи, керуючись вимогами розумності і справедливості, прийшов обґрунтованого і правильного висновку, що її розмір повинен становити 20000 гривень і підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Ст.1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, шо 01.03.2016 року між ПАТ «Укртелеком» та «Страховою групою «ТАС» було укладено договір про укладення полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зокрема сторони погодили ліміт відповідальності страховика - 100 000 гривень - за шкоду, завдану майну потерпілих, 200 000 гривень - за шкоду завдану життю та здоров`ю третіх осіб та 10000 гривень за моральну шкоду, заподіяну третім особам.

Договором сторони передбачили, що на кожен транспортний засіб укладається окремий поліс (п.4.3 договору)

Автомобіль марки УАЗ-3909, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить відповідачу - ПАТ «Укртелеком» у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказаного договору від 01.03.2016 року є забезпеченим транспортним засобом, що підтверджується страховим полісом від 17.03.2017, укладений між ПАТ «Укртелеком» та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», із лімітом відповідальності: 100 000 гривень - за шкоду, завдану майну, 200 000 гривень - за шкоду завдану життю та здоров`ю.

Отже відповідальність ПАТ «Укртелеком», відповідно до страхового полісу, за заподіяну моральну шкоду, заподіяну третім особам, застрахована не була.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , яка діяла момент ДТП, передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На вказані норми закону суд першої інстанції уваги не звернув.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ПАТ «Укртелеком» на користь позивача моральної шкоди суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи з диспозиції ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «Страхова група «ТАС» в даному випадку несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду потерпілій в розмірі 56,43 гривень (5% від 1128,53 гривень , яка визначена судом і не оскаржена сторонами).

Ст.1194 ЦК України регламентує, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатньої страхової виплати( страхового відшкодування) для повного відшкодування, завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В силу ст.1194 ЦК України відповідач ПАТ «Укртелеком», як особа, яка застрахувала свою відповідальність, для повного відшкодування моральної шкоди зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром моральної шкоди у 20000 гривень та страховою виплатою (відшкодуванням) в розмірі 56,43 гривень, а саме 19943,57 гривень.

Вирішуючи питання судових витрат, суд першої інстанції не врахував положення ст.141 ЦПК України та стягнув понесені позивачем витрати у вигляді судового збору та професійну правничу допомогу лише з одного відповідача ПАТ «Укртелеком».

Апеляційний суд вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені нею витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду із позовом, а також, згідно ст.137 ЦПК України на професійну правничу допомогу з відповідачів у рівних частках, а саме по 352,40 гривень за судовий збір та по 4500,00 гривень за професійну правничу допомогу з кожного.

Відтак, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, тому оскаржуване судове рішення в частині вирішення моральної шкоди та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача ПАТ «Укртелеком» понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою в розмірі 52,86 гривень ( 5% від 1057,20 гривень).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду (станом на 01.01.2018 року встановлений в розмірі 1762 грн.). Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 56,43 гривень моральної шкоди, 352,40 гривень судових витрат по оплаті судового збору та 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 19943,57 гривень моральної шкоди , 352,40 гривень судових витрат по оплаті судового збору та 4500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком 52,86 гривень судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало