УХВАЛА

5 червня 2019 року

м. Київ

справа № 523/9094/16-ц

провадження № 61-16005св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про розгляд справи за її особистої участі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 36 900 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1 091 доларів США 84 центів за період з 6 липня 2015 року по 30 червня 2016 року, 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовськогорайонного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнено з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 994 640 грн (суму, еквівалентну 36 900 доларів США на час ухвалення рішення у справі), три проценти річних у розмірі 27 951,10 грн (суму, еквівалентну 1 091 доларів США 84 центів на час ухвалення рішення у справі) за період з 6 липня 2015 року по 30 червня 2016 року.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнено з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року, який переглядав рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в частині задоволених позовних вимог, рішення в частині стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних залишено без змін з посиланням на його законність та обґрунтованість.

У червні 2017 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про розгляд касаційної скарги за її особистою участю, оскільки бажає надати пояснення по суті справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 жовтня 2010 року у справі «Zhuk v. Ukraine», процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти у справі, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми.

За змістом правил частин першої, третьої та п`ятої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виклик учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень у разі призначення справи до розгляду.

Оскільки попередній розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, Верховним Судом справу до судового розгляду не призначено і необхідності виклику сторін для надання пояснень у цій справі не встановлено, касаційний суд відмовляє ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розгляд касаційної скарги за її особистою участю.

Керуючись статтями 7, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розгляд справи за її особистою участю відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов