ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати та дозволити примусово виконати на території України ухвалу Свердловського обласного суду від 21.09.2018 року у цивільній справі № 33-16302/2018 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу і акту приймання-передачі грошових сум по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу Свердловської області від 19.03.2018 року та видати виконавчий лист з примусового виконання ухвали Свердловського обласного суду від 21.09.2018 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу, заінтересована особа ОСОБА_2 , повернуто без розгляду.

Не погодившись з цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

ОСОБА_2 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , не скористалася.

Згідно з частиною 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що до заяви не надано довідки про набрання законної сили ухвалою Свердловського обласного суду від 21.09.2018 року та довідки про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч.1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У частині 1 ст. 466 ЦПК України зазначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 3 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що до клопотання не долучено документ, який засвідчує, що сторона стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, а також не надано окремого документу довідки відповідної судової установи Російської Федерації про набрання законної сили вказаною заявником ухвалою.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що надана заявником копія ухвали Свердловського обласного суду від 21.09.2018 року, згідно ст. 209 ЦПК РФ, набрала законну силу негайно, суперечать вимогам ст. 466 ЦПК України та не спростовують обґрунтованих висновків суду про повернення заяви ОСОБА_1 . без розгляду.

Безпідставними є також посилання апелянта на те, що боржник ОСОБА_2 про розгляд апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Єкатеринбургу Свердловської області РФ від 19.03.2018 року була належним чином повідомлена, що підтверджується направленням судом телефонограми від 28.08.2018 року, направленням повістки по пошті 29.08.2018 року, що зазначено в ухвалі суду. У зв`язку з чим апелянт вважає, що ухвала суду і є тим самим документом, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що п. 3 ч. 3 ст. 466 ЦПК України чітко вказано про необхідність подачі документу, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Таким документом є оригінал або засвідчена копія документу, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа (Постанова Пленуму Верховного суду України № 12 від 24.12.1999 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України").

Таким чином, доводи апелянта не є підставою для скасування законної ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року про повернення без розгляду заяви.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2018 року про повернення без розгляду заяви залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова