ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1660/19

Головуючий у першій інстанції Пархоменко П. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1298/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кеда Вікторія Ігорівна,

боржник: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2019 року (ухвалене о 13:00) у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просила:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Кеди В.І., яка полягає у невчасному вжитті заходів примусового виконання виконавчого листа Бахмацького районного суду № 2-1004/2007 від 08.10.2007 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати головного державного виконавця Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Кеду В.І. накласти арешт на кошти боржника в установах банків: АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Райффайзен Банк Аваль», підготувати та направити протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, нарахувати виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів, перевірити майновий стан ОСОБА_2

Скаргу обґрунтовувала тим, що на виконанні у Бахмацькому РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області перебуває виконавчий лист Бахмацького районного суду Чернігівської області № 2-1004/2007 від 08.10.2007 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 21.08.2018 стягувачка звернулася з письмовою заявою до державної виконавчої служби з проханням накласти арешт на рахунки боржника у вищевказаних установах банків, однак головний державний виконавець Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області Кеда В.І. (далі державний виконавець) проявила бездіяльність, протягом року (з серпня 2018 по серпень 2019 року) направила лише запити до банківських установ та арешт на кошти боржника не наклала. Крім того, державним виконавцем не було усунуто недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, повернутого районним судом на доопрацювання, та не направлено його повторно до суду. Аналогічна ситуація склалася з поданням державного виконавця про примусовий привід боржника. Розмір заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 значно перевищує суму відповідних платежів за 12 місяців, однак державним виконавцем проігноровано норму ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» і не було нараховано виконавчий збір, що також вказує на бездіяльність. Всупереч вимогам чинного законодавства, державним виконавцем проявлено грубу бездіяльність щодо невжиття заходів повного та своєчасного виконання судового рішення щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь стягувачки.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підставою звернення до суду стала бездіяльність державного виконавця, яка проявилась у конкретних наведених у скарзі фактах порушення законодавства, які державним виконавцем проігноровано, що спричинило затягування виконання рішення суду.

Заявниця зазначає, що всупереч вимогам ст. 178, 180 ЦПК України їй не було направлено копію (вона не отримала) заперечення з доданими до нього документами, що позбавило її можливості підтвердити чи спростувати певні обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як таку, що ухвалена на підставі повного та всебічного дослідження судом доказів, наданих сторонами у справі. Висновок суду про те, що державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України і вживав необхідних заходів по виконанню рішення суду є законним та обґрунтованим. У своїй скарзі ОСОБА_1 не зазначила, які саме її права та свободи порушені діями чи бездіяльністю державного виконавця. Не усунення недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, подання про примусовий привід боржника та ненарахування виконавчого збору не є діями, які порушують права чи свободи ОСОБА_1 .

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і вживав необхідних заходів по виконанню рішення суду, а також із відсутності у суду повноважень зобов`язувати державного виконавця вчиняти ті дії, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що на примусовому виконанні Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2-1004/2007, виданий 08.10.2007 Бахмацьким районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2007 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким постановою державного виконавця від 01.11.2007 ВП № 5212445 відкрито виконавче провадження (а.с. 50-51).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за даним виконавчим провадженням проводяться виконавчі дії (а.с. 46-49, 52-75).

Державним виконавцем проводяться розрахунки заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу, встановлюється, перевіряється та збирається інформація щодо майнового стану боржника, його працевлаштування, сімейного стану тощо, проводяться дії з виявлення майна та доходів боржника (а.с. 52-61, 63-64, 70-73, 81-87).

Постановою державного виконавця від 02.03.2018 ВП № 5212445 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 75)

Постановами державного виконавця від 09.07.2018 ВП № 5212445 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа 2-1004 виданого 08.10.2007 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами; у праві полювання; у праві виїзду за межі України (а.с. 65-68).

Постановами державного виконавця від 12.09.2018 та 18.02.2019 ВП № 5212445 накладено арешт на все невизначене рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, що містяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», що належать ОСОБА_2 (а.с. 47,74).

Обтяження у вигляді арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_2 внесені державним виконавцем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 46).

Постановою державного виконавця від 24.10.2018 ВП № 5212445 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 62).

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.02.2019 матеріали відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП повернуто на доопрацювання до Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області в зв`язку з невідповідністю протоколу вимогам ст. 256 КУпАП (справа № 728/201/19) (а.с. 14, 42, 48-49).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.03.2019 залишено без руху подання головного державного виконавця Бахмацького РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Кеди В.І. про примусовий привід боржника у зв`язку з його невідповідністю вимогам статей 175, 177 ЦПК України (справа № 728/450/19) (а.с. 11-12, 39-40).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.03.2019 подання головного державного виконавця Бахмацького РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Кеди В.І. про примусовий привід боржника визнано неподаним та повернуто заявнику (справа № 728/450/19) (а.с. 13, 41).

21.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до начальника Бахмацького РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області із заявою про надання копій постанови про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа, розрахунку заборгованості по аліментам, перевірку майнового стану боржника та накладення арешту на його майно (а.с. 5-6). Також стягувачка зверталася зі зверненнями та скаргами до ГТУЮ в Чернігівській області та Міністра Юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності державного виконавця (а.с. 7-10, 34-38).

Листами Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області № Р-724/22 від 26.10.2018 та № Р-380 від 11.07.2019 заявниці повідомлено результати розгляду її скарг на дії державного виконавця та про стан виконавчого провадження, проведені виконавчі дії та вжиті державним виконавцем заходи на виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 (а.с. 8-10, 36-38).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції», 19.03.1997, § 40).

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13).

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (ч. 1 ст. 19).

Порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано розділом VІІ Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. За частиною 1 цієї статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. (ч. 1, 2 ст. 56)

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок стягнення аліментів. Зокрема, згідно з частинами 1, 3, 4, 6, 9, 12 цієї статті порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1831 Кодексу України про адміністративні правопорушення, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналогічні положення встановлені в ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Встановивши, що в рамках ВП № 5212445 зі стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1004/2007 державним виконавцем проводяться виконавчі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів: застосовуються заходи примусового виконання рішення суду, здійснюється перевірка та виявлення рахунків, нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, проводяться дії з отримання інформації про доходи боржника тощо, державним виконавцем виносяться відповідні постанови, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, районний суд дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і вживав необхідних заходів по виконанню рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у суду відсутні повноваження зобов`язувати державного виконавця вчиняти ті дії, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, який підтверджено правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 22.05.2019 у справі № 186/1799/15-ц та від 01.08.2019 у справі № 186/1791/16-ц.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги про те, що мала місце бездіяльність державного виконавця, є безпідставними.

Посилання заявниці на те, що всупереч вимогам ст. 178, 180 ЦПК України їй не було направлено копію (вона не отримала) заперечення з доданими до нього документами, що позбавило її можливості підтвердити чи спростувати певні обставини, не є підставою для скасування судового рішення та на правильність висновків районного суду не впливає.

За викладених обставин, оскаржувана ухвала не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Судді: