КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019року м. Київ

Справа №752/24007/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/8616/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Матвійчук Г.О. 14 лютого 2019 року в місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Вказана ухвала мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ухвали Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, а саме ним не визначено та не вказано спосіб стягнення коштів з відповідачів, не наведено правове обґрунтування щодо кожного з відповідачів та не викладено з урахуванням усунення недоліків вимог позивача до відповідачів.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, так як вважає оскаржувану ухвалу незаконною. Зазначає, що суд першої інстанції протиправно відмовив йому у доступі до правосуддя без поважних та належних на те причин. Вказує на те, що в заяві про усунення недоліків ним було зазначено, що у позовній заяві позивач просив стягнути з держави Україна 3683628,00 грн матеріальної шкоди заподіяної злочином; 820394,00 грн, що становить 3% річних від простроченої суми та 4191546,00 грн збитків заподіяних індексом інфляції. Позов подано до держави Україна в особі її органів (відповідачів), оскільки деліктне зобов`язання є результатом їхніх неподільних рішень, дій та бездіяльності. Зазначає, що стягнення грошових коштів з держави можливе лише за рахунок Державної казначейської служби України. Також зазначає, що суд першої інстанції повинен встановити обставини щодо порушення його прав в ході судового розгляду справи, а не вимагати незрозумілі відомості на стадії подачі позову. Враховуючи викладене просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Генеральної прокуратури вказує на те, що судом правильно встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Враховуючи викладене просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України (т.1 а.с.131). Зокрема, вказано на невідповідність позовної заяви пунктам 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Позивачем, 12 лютого 2018 року, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 14 січня 2019 року було подано заяву про усунення недоліків (а.с.139 - 144 т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 - визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав не усунення недоліків щодо визначення способу стягнення коштів з відповідачів, не наведення правового обґрунтування щодо кожного з відповідачів та не викладення з урахуванням усунення недоліків вимог позивача до відповідачів (т.1 а.с.146).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень 185 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Також слід зазначити, що ст. 229 ЦПК України передбачає, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Крім цього, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановленихзаконом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 8 грудня 2016 року).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання ухвали суду була надана заява про усунення недоліків з додатками для вручення особам, які беруть участь у справі. В заяві про усунення недоліків позивачем виконано вимоги суду щодо усунення недоліків, а саме щодо відповідності позовної заяви пунктам 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, по кожному з цих пунктів наведені пояснення.

А отже, ОСОБА_1 були усунуті недоліки з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України. Зокрема зазначені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено обраний спосіб захисту.

У заяві наведено обґрунтування дій кожного із відповідачів, але вважаючи їх відповідальність спільною, позивачем пред`явлено вимоги до держави України, як відповідальної особи за дії відповідачів, як органів державної влади.

Питання обґрунтування заявлених позовних вимог на стадії відкриття провадження у справі судом не вирішується.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав того, що в супереч вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України позивачем не усунено недоліки, викладених в ухвалі суду від 14 січня 2019 року, є хибними та не відповідають реальним обставинам справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повернення її заявнику.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук