Ухвала

Іменем України

21 травня 2019 року

м. Київ

справа № 456/5091/14-ц

провадження № 61-9097ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня

2018 року, постановлену у складі судді Бучківської В. Л., та постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» (далі - ВП «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця») про поновлення на роботі.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 грудня 2015 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 відхилено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року залишено без змін.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року.

Заява мотивована тим, що вироком Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/6830/14-к від 23 жовтня 2014 року його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України та призначено випробувальний термін строком на

два роки з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з адміністративно-господарськими функціями терміном на два роки з конфіскацією майна. Наказом ВП «Стрийська дистанція колії» від 01 грудня

2014 року №328/ос його звільнено з роботи на підставі пункту 7 статті 36 КЗпП України, у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком. Після ухвалення рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року про відмову у задоволенні його позову про поновлення на роботі, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 серпня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року залишено без змін, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і не були та не могли бути відомі на час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме, належність посади машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу до категорії персоналу «Робітники» та відсутність у працівників обов`язків, пов`язаних з виконанням адміністративно-господарських функцій, які підтверджені листом з Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 02 червня 2015 року №М-246 із доданим до нього відповідним висновком, та наявність відповідних записів про категорію персоналу «Робітники» у наказі від 20 травня 2008 року №302-ос, що підтверджено супровідним листом регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 29 лютого 2016 року №НГ-НЗ-1-10/690.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від

17 листопада 2017 року у справі №453/582/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», третя особа - виробничий підрозділ «Стрийська дистанція колії» ПАТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, також було встановлено, що посада машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу належить до категорії персоналу «Робітники».

Посилаючись на те, що зазначені обставини є істотними та можуть спростувати факти, покладені в основу рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року, ОСОБА_1 просив задовольнити його заяву, скасувати зазначене судове рішення та поновити його на посаді машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу ВП «Стрийська дистанція колії.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 26 березня 2019 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що указані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій невірно розтлумачили положення статті 423 ЦПК України та дійшли помилкового висновку, що нововиявлені обставини, на які він вказував, зводяться до переоцінки доказів, оскільки Стрийський міськрайонний суд, ухвалюючи рішення від 07 травня 2015 року, не встановив обставини щодо незаконності наказу «Про припинення трудового договору» від 01 грудня 2014 року №328/ос, порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи та не дослідив його особову справу. Зазначене є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Заявник як на нововиявлену обставину для перегляду рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року посилався на те, що посада машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу належить до категорії персоналу «Робітники» та відсутність у зазначеної категорії працівників обов`язків, пов`язаних з виконанням адміністративно-господарських функцій, що підтверджується листом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від

02 червня 2015 року №М-246 із доданим до нього відповідним висновком, наказом від 20 травня 2008 року №302-ос, Інструкцією машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затвердженою начальником ВП «Стрийська дистанція колії» та рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року.

Обставини, на які посилається заявник, зокрема, що посада машиніста-інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу є робітничою не може розцінюватися як нововиявлена для перегляду рішення згідно статті 423 ЦПК України, оскільки досліджувалася судами першої, апеляційної

та касаційної інстанції. Зокрема, судами встановлено, що займана

ОСОБА_1 . посада машиніста-інструктора, пов`язана з виконанням адміністративно-розпорядчих функцій, та саме за вчинення кримінального правопорушення на цій посаді його було визнано винним вироком Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року та затверджено угоду щодо визнання винуватості.

Необгрунтованими є і посилання заявника на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2017 року, висновки викладені у рішенні суду грунтуються на підставі наказу від 20 травня 2008 року №302-ос та Інструкції машиніста інструктора бригад спеціального самохідного рухомого складу, затвердженій начальником ВП «Стрийська дистанція колії», з якою ОСОБА_1 був ознайомлений ще 05 лютого 2013 року, а відтак зазначені обставини були відомі йому на час прийняття рішення Стрийським міськрайонним судом Львівської області 07 травня

2015 року.

Крім того, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від

17 листопада 2017 року було відмовлено у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», третя особа - ВП «Стрийська дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Ураховуючи викладене, відмовляючи у задоволенні заяви, суди попередніх інстанцій обгрунтовано виходили із того, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленим судовим рішенням, законність та обгрунтованість якого вже була встановлена судом касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене, ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року та постанова Львівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 26 березня 2019 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Стрийська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» про поновлення на роботі, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник