Справа № 761/3966/19
Провадження № 2-з/761/336/2019
У Х В А Л А

31 травня 2019 року суддя Шевченківський районний суд міста Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, Володарська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

В с т а н о в и в :

14.03.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Осаулова А.А. було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд у справі за правилами загального позовного провадження за участю сторін.

30.05.2019 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, де остання просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України малолітнього громадянина України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що 05.07.2017 року позивачем було нотаріально посвідчено заяву, адресовану всім компетентним органам, відповідно до якої ним було надано згоду виїхати, з метою відпочинку до Грузії у супроводі матері, відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В свою чергу, у травні 2019 року, відповідач повідомила позивачу про те, що має намір разом з дітьми (та спільною дитиною сторін) виїхати до Вірменії та залишитися на її території для навчання дітей та постійного проживання. Отже, існує загроза того, що відповідачем буде здійснено переміщення дитини за кордон без подальшого повернення на територію України, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у межах існуючого спору, стане перешкодою для поновлення порушених прав позивача

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, суд також зважає на те, що згідно зі ст.16 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України № 789-XII від 27.02.1991 року, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Суд при цьому також зважає на гарантоване ст.10 Конвенції право дитини вільно залишати свою країну разом з батьками та повертатися до неї.

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Зважаючи на предмет позовних вимог, суд вважає аргументованою і обґрунтованою заяву представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, невжиття таких заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, може зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, суд вважає, що вжиття таких заходів забезпечення позову, які є тимчасовими, виходячи з обставин позову та предмету спору сторін, не буде порушенням чи обмеженням прав дитини та самих сторін у справі - її батьків, гарантованих законами України та міжнародними законодавчими актами, а сприятиме вирішенню судом спору по суті.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача - адвоката Сібірцевої О.С. від 30.05.2019 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, Володарська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,- задовольнити повністю.

Обмежити у праві виїзду за межі України малолітнього громадянина України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційни номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, , адреса: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 24.

Третя особа: Володарська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, , адреса: Київська обл., смт Володарка, пл. Миру, буд. 4.

Ухвала набуває законної сили з 31 травня 2019 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну службу України (адреса: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов