Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 450/1381/16-ц

провадження № 61-10515св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Кротошинська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, виконавчий комітет Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року у складі судді Мусієвськго В. Є. та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та просили:

- встановити факт, що будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0,40 га, станом на 01 вересня 1997 року належав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №94 від 01 вересня 1997 року про надання дозволу ОСОБА_8 на оформлення права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , проведення реєстрації будинку з господарськими будівлями та видачу свідоцтва про право власності;

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №90 від 01 вересня 1997 року про надання ОСОБА_3 дозволу на оформлення права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , проведення реєстрації будинку з господарськими будівлями та видачу свідоцтва про право власності;

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 90 від 01 вересня 1997 року в частині оформлення ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №127 від 01 вересня 1997 року в частині оформлення ОСОБА_8 права власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 від 13 січня 1998 року, видане Львівським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію на цю частину будинку;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 від 12 січня 1998 року, видане Львівським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ОСОБА_8 та скасувати державну реєстрацію на цю частину будинку;

- визнати будинок АДРЕСА_1 спадковим майном після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом на 3/8 частини житлового будинку;

- встановити факт того, що 5/8 частини даного житлового будинку належало ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом на 5/8 частини житлового будинку після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого ОСОБА_1 успадкував 3/8 частин будинку АДРЕСА_1 та 3/8 частин земельної ділянки, а ОСОБА_11 - 5/8 частин будинку АДРЕСА_1 та 5/8 частин земельної ділянки. Після смерті ОСОБА_11 04 березня 2008 року його спадкоємцем є ОСОБА_2 .

У зв`язку з непридатністю будинку АДРЕСА_1 для проживання в ньому та його невідповідність технічним та санітарним вимогам, рішенням виконавчого комітету Зубрянської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 24 серпня 1978 року №16 ОСОБА_7 було дозволено його перебудову. За будинком була закріплена земельна ділянка площею 0,4 га.

Поруч зі старим будинком на цій же земельній ділянці у 1980 році побудовано новий житловий будинок під №8-а за кошти ОСОБА_7 , в якому він проживав до дня своєї смерті.

За життя ОСОБА_7 не оформив на зазначений будинок правоустановлюючі документи та не приватизував його, у зв`язку з чим він не увійшов до спадкової маси.

26 лютого 2016 року позивачам стало відомо, що співвласниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , а відтак їх права як спадкоємців ОСОБА_7 порушені.

Враховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що право власності на спірний будинок ОСОБА_8 та ОСОБА_3 набули у 1997 році за життя ОСОБА_7 , який не оспорював законність набуття права власності на будинок членами його сім'ї. Факт проживання ОСОБА_7 у спірному будинку до дня смерті не є підставою для визнання його спадковим майном.

Позовні вимоги про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, скасування свідоцтв про право власності і державної реєстрації є похідними від позовних вимог про визнання будинку АДРЕСА_1 спадковим майном та визнання за позивачами права власності на цей будинок в порядку спадкування, тому вони задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не враховані належні та допустимі докази, які підтверджують факт належності ОСОБА_7 спірного будинку, побудованого за його власні кошти, не встановлені фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

ОСОБА_7 не був обізнаний про прийняті виконавчим комітетом Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області рішення щодо передачі у власність відповідачам спірного будинку.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0, 7439 га в селі Кротошин Пустомитівського району Львівської області.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 березня 2006 року, спадкоємцями 5/8 часток та 3/8 часток майна ОСОБА_7 є ОСОБА_11 та ОСОБА_1 відповідно, у тому числі з урахуванням 1/8 частки майна, від якої відмовилася ОСОБА_3 , та 2/8 часток майна, від яких відмовилася ОСОБА_13

Спадкове майно, на яке були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, складається із земельної ділянки площею 0, 7439 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення ОСГ, розташованої на території Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 відповідно до заповіту від 21 серпня 2007 року.

Між сторонами виник спір з приводу встановлення факту належності на праві власності ОСОБА_7 будинку АДРЕСА_1 , визнання вказаного будинку спадковим майном та визнання за позивачами права власності на цей будинок в порядку спадкування.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 належить по Ѕ частині будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності на підставі рішення Кротошинської сільської ради від 01 вересня 1997 року, що підтверджується свідоцтвами про право власності від 13 січня 1998 року № 002302 та від 12 січня 1998 року № 002303 відповідно.

Відтак, на момент смерті ОСОБА_7 01 лютого 2005 року власниками спірного будинку були ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що не оспорювалося ОСОБА_7 за його життя.

Судами при розгляді справи не було встановлено, що саме ОСОБА_7 за власні кошти побудовано спірний будинок.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Встановивши, що ОСОБА_7 за життя не набув права власності на спірний будинок та не оспорював набуття права власності на нього ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у 1997 році, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги щодо неналежної оцінки судами доказів належності ОСОБА_7 спірного будинку, зокрема копій погосподарської книги станом на 01 січня 1997 року, рішення виконавчого комітету Зубрянської сільської Ради народних депутатів № 16 від 24 серпня 1978 року про надання ОСОБА_7 дозволу на перебудову житлового будинку, архівного витягу протоколу засідання Зубрянської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 24 серпня 1978 року, рішення виконавчого комітету Кротошинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 01 вересня 1997 року № 103 «Про передачу ОСОБА_7 безоплатно у приватну власність та постійне користування земельної ділянки площею 0, 60 га», показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших зібраних у справі доказів зводяться до їх переоцінки та незгоди заявника із висновками судів щодо оцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат