Провадження № 2/641/2076/2019 Справа № 645/4769/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор`єва Б.П.

за участю секретаря судового засідання Максимової Т.І.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу за спільні кошти подружжя 15.03.2013 року була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Право власності на спірну квартиру було зареєстровано за нею. Оскільки майно придбане у період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Просить суд поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року справа передана на розгляд Комінтернівському районному суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що гроші на придбання спірної квартири давали його батьки.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

21 вересня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований в Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1063. Як зазначила позивач, на даний час вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., реєстровий номер № 1374.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1279083 від 15.03.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

З урахуванням зазначених норм судом встановлено що квартира АДРЕСА_2 однокімнатна квартира у будинку готельного типу, загальною площею 26,6 кв. м., житловою площею 18,2 кв. м.) та квартира АДРЕСА_3 двокімнатна квартира у будинку готельного типу, загальною площею 31,7 кв. м., житловою площею 17, 9 кв. м.) належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки вони набуті подружжям за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідач зазначив, що спірна квартира була придбана за кошти його батьків, однак підтверджень цьому не надав. Суд прийшов до висновку, що доводи позивачки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд вважає можливим поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку, зазначеному у позовній заяві.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, ст.ст. 355, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76-78,141,263-265, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 11,4 кв. м, загальною площею 20,4 кв.м, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 11,4 кв. м, загальною площею 20,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: невідомий, адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: Б. П. Григор`єв