Постанова

Іменем України

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 522/9942/15-ц

провадження № 61-17829св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року в складі судді Шенцевої О. П. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Черевка П. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, у якому просила скасувати наказ служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2015 року № 20/к «Про звільнення за прогул без поважних причин 31 березня 2015 року виконуючого обов`язки завідувача комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_1» згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України, поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 квітня 2015 року та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 з нез`ясованих причин 31 березня та 01 квітня 2015 року заклад, в якому перебувають діти, залишені без батьківського піклування, фактично був залишений без контролю та керівництва. Зазначені дії ОСОБА_1 як керівника закладу призвели до порушень у його функціонуванні.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та надав їм належну правову оцінку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28 квітня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, не взяли до уваги, що ОСОБА_1 звільнено з порушенням норм трудового законодавства.

Акт про відмову в наданні пояснень з приводу відсутності на роботі від 15 квітня2015 року складено та підписано заздалегідь або складено після зазначеної у ньому дати.

У позивача відсутній був намір вчинити прогул без поважної причини.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 08 жовтня 2014 року № 75/к «Про призначення виконуючою обов`язки завідувача комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» ОСОБА_1» позивача прийнято на роботу.

Наказом служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2015 року № 20/к «Про звільнення за прогул без поважних причин 31 березня 2015 року виконуючого обов`язки завідувача комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_1» позивача звільнено відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Факт відсутності на роботі протягом всього робочого дня 31 березня 2015 року позивач та його представник не спростовував, пояснюючи наявністю у позивача поважних соціально-побутових причин.

Зі змісту позовної заяви та копії звернення до профспілкової організації ОСОБА_1 відомо, що вона 31 березня 2015 прибула на роботу о 8.30 год., о 9.00 год. покинула робоче місце з приводу погіршення стану здоров`я її батька.

Відповідно до пунктів 13, 14 Правил внутрішнього трудового розпорядку обласного притулку «Світанок, затвердженого протоколом загальних зборів трудового колективу від 13 липня 2007 року № 1, робочий час завідувача притулку визначено з 9.00 год. до 18.00 год. (п`ятиденний трудовий тиждень). До початку роботи кожен працівник зобов`язаний відмітити свій вихід на роботу в журналі «Вихід на роботу».

Під час розгляду справи судом встановлено відсутність жодного підпису виконуючого обов`язки завідувача притулком ОСОБА_1 про вихід на роботу у журналі «Виходу на роботу», в тому числі й 31 березня 2015 року. ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 31 березня до 10 квітня 2015 року.

Після виходу на роботу 13 квітня 2015 року на підтвердження об`єктивності причин своєї відсутності на роботі з 31 березня до 10 квітня 2015 року ОСОБА_1 13 квітня 2015 року до служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації подала такі документи: копію повістки про виклик до СУ ГУМВС України в Одеській області від 28 березня 2015 року як представника потерпілого на 31 березня 2015 року о 10.00 год.; копію дубліката листка непрацездатності від 10 квітня 2015 року з 01 до 03 квітня 2015 року; копію листка непрацездатності від 03 квітня 2015 року з 03 до 10 квітня 2015 року.

Заяву про надання частини щорічної відпустки за сімейними обставинами у зв`язку із важкою хворобою батька ОСОБА_1 надала до служби у справах дітей 15 квітня 2015 року.

На обґрунтування незаконності свого звільнення ОСОБА_1 у позовній заяві посилалася на наявність у неї поважної причини для відсутності на роботі 31 березня 2015 року, оскільки у зв`язку із погіршенням стану здоров`я її батька вона вимушена була покинути робоче місце і надавати йому допомогу.

Суд установив, що у ОСОБА_1 відсутня медична освіта, що спростовує необхідність її присутності вдома протягом всього робочого дня 31 березня 2015 року та впливу на стан здоров`я батька.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та її звернення до профспілкової організації, судом встановлено що її батько не був одиноким, у нього була дружина пенсійного віку, яка проживала разом з ним і фактично здійснювала постійний догляд за ним.

Доводи позивача про погіршення стану здоров`я батька як об`єктивної причини відсутності на роботі протягом робочого дня 31 березня 2015 року спростовані письмовими поясненнями медсестри притулку ОСОБА_2 та дезінфектора притулку ОСОБА_3 про їх повідомлення від 31 березня 2015 року о 14.45 год. не про погіршення стану здоров`я батька позивача, а про свою власну госпіталізацію цього ж дня до стаціонару.

З матеріалів справи відомо, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 01 до 10 квітня 2015 року, при цьому суд правильно встановив невідповідність причин госпіталізації ОСОБА_1 , зазначених у позовній заяві та в листках непрацездатності.

ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів поважності причин відсутності на роботі 31 березня 2015 року та погодження необхідності у цьому з безпосереднім керівником.

Повідомлення ОСОБА_1 працівників Притулку про свою відсутність на роботі 31 березня 2015 року є доказом можливості у позивача повідомити про свою відсутність не тільки медсестру Притулку, а й своє безпосереднє керівництво.

На спростування позовних вимог ОСОБА_1 представник відповідача як доказ вчинення позивачем прогулу надав копію доповідної начальника відділу соціально-правового захисту дітей ОСОБА_5 , яка є головою комісії щодо проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 та 31 березня 2015 року разом з членами комісії була присутня у зазначеному закладі.

За фактом відсутності ОСОБА_1 на роботі 31 березня 2015 року членами комісії складений акт, який підписаний трьома членами комісії та двома працівниками Притулку, в тому числі й головою первинної профспілкової організації Іщенко І. В. , тому суд правильно вважав його одним із встановлених чинним законодавством основних доказів відсутності 31 березня 2015 року позивача на роботі протягом всього робочого дня.

У процесі розгляду справи з`ясовано, що ОСОБА_1 мала можливість на власний розсуд надати до служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації будь-які документи, пояснення, які вона вважала необхідними та достатніми на підтвердження поважності причин своєї відсутності на роботі з 31 березня до 10 квітня 2015 року. Зазначені документи були прийняті Службою у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації 13 квітня 2015 року.

З пояснень представника відповідача відомо, що з поданими ОСОБА_1 документами тимчасово виконуючий обов`язки начальника служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації Іванова І. В. змогла ознайомитись лише наприкінці робочого дня 14 квітня 2015 року.

При перевірці факту і часу перебування ОСОБА_1 31 березня 2015 року як представника потерпілого у СУ ГУМВС України в Одеській області відповідно до повістки, наданої ОСОБА_1 на підтвердження причин своєї відсутності, до СУ ГУМВС України в Одеській області було зроблено і особисто подано відповідний запит від 15 квітня 2015 року. Цього ж дня отримано усне підтвердження відсутності ОСОБА_1 31 березня 2015 року в СУ ГУМВС України в Одеській області, що стало причиною вимоги надання нею пояснень з цього приводу.

15 квітня 2015 року ОСОБА_1 у присутності працівників служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу, від яких вона відмовилась, про що у присутності чотирьох працівників служби у справах дітей складений та належним чином підписаний відповідний акт.

До моменту звільнення будь-яких пояснень, аргументів на обґрунтування відсутності на роботі 31 березня 2015 року від ОСОБА_1 до служби у справах дітей Одеської облдержадміністрації не надходило. Про відсутність на роботі ОСОБА_1 протягом всього робочого дня 31 березня 2015 року з приводу хвороби батька служба у справах дітей фактично дізналася після її звільнення зі змісту звернення до профспілкової організації і позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси.

На обґрунтування додержання процедури звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки завідуючого Комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» представником відповідача надано протокол робочої наради служби у справах дітей обласної державної адміністрації від 17 квітня 2015 року, на якій позивач була присутня особисто, з наказом про звільнення ознайомлена, що засвідчила власним підписом. Після закінчення робочої наради до трудової книжки ОСОБА_1 внесений відповідний запис і трудова книжка видана їй на руки.

Копія наказу від 17 квітня 2015 року № 20/к про звільнення позивача також була передана до обласного притулку «Світанок» для здійснення розрахунку з ОСОБА_1

22 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про захист її прав та інтересів до профспілкової організації Комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації», що стало причиною запрошення служби у справах дітей на збори колективу для пояснень причин звільнення тимчасово виконуючого обов`язки завідувача Притулку. Саме тоді з`ясувалось, що ОСОБА_1 є членом профспілкової організації, про що вона ніколи не повідомляла.

З приводу звільнення ОСОБА_1 з недотриманням вимог статті 43 КЗпП України, тобто без згоди профспілкової організації, членом якої вона перебувала, представником відповідача надані пояснення, з яких відомо, що ця обставина не була врахована службою у справах дітей обласної державної адміністрації з об`єктивних причин. У зв`язку з цим прийнято рішення про з`ясування думки членів профспілкової організації з цього приводу й у разі їх незгоди допускалась можливість поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Службою у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації до профспілкової організації Комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» направлено подання від 27 квітня 2015 року № 01-30/349 «Про розгляд питання щодо законності звільнення працівника, який вчинив прогул».

Для надання можливості членам профспілкової організації ознайомитися з документами з цього приводу, службою й справах дітей Одеської обласної держаної адміністрації у поданні порушено клопотання про одночасний розгляд звернення разом з поданням та за участю служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації.

Згідно з протоколом засідання трудового колективу первинної профспілкової організації Комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації за результатами розгляду питання законності звільнення ОСОБА_1 з займаної посади було проведено таємне голосування, за яким 14 членів колективу висловили згоду з звільненням ОСОБА_1 з займаної посади, 1 - не згоден, 1- утримався.

Доводи позивачки стосовно упередженого ставлення до неї з боку безпосереднього керівника - тимчасово виконуючого обов`язки начальника служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації Іванової І. В. суд вважав необґрунтованими, оскільки вимоги керівника щодо якісного виконання функціональних обов`язків підлеглими є складовою функції керівництва та контролю.

На підтвердження цього представник відповідача надав копію наказу служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 15 квітня № 19/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконуючого обов`язки завідувача комунальним закладом Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» з приводу перевищення ОСОБА_1 своїх повноважень та підставою для накладення на неї дисциплінарного стягнення відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України шляхом оголошення догани.

Відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності.

Згідно з частиною другою статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

До позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин 31 березня 2015 року у порядку пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Аналізуючи та оцінюючи докази в справі в їх сукупності, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність протягом всього робочого дня 31 березня 2015 року виконуючого обов`язки завідувача Комунального закладу «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації» ОСОБА_1 є прогулом без поважних причин, який є порушенням трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку обласного притулку «Світанок».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко