Дата документу 11.06.2019 Справа № 334/6438/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6438/17 Головуючий у 1 інстанції: Барулина Т.Є,
Провадження № 22-ц/807/2084/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар Ващенко З.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 25 000 доларів США, що є еквівалентом 672 362, 50 грн. в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що сторони з 1994 по 2014 рік перебували у шлюбі, в період якого протягом 2007-2008 він інтересах сім`ї було укладено декілька договорів позики на загальну суму 165 000 доларів США. Посилаючись на те, що боргові зобов`язання на суму 50 000 доларів США перед кредитором ОСОБА_3 він виконав особисто, просив суд на підставі ст.65 СК України і ст.544 ЦК стягнути з відповідача в порядку регресу 25 000 доларів США як із солідарного з ним боржника.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідачка вживає заходи до його відчуження.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви. В обґрунтування скарги зазначає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є неспівмірними, оскільки вартість будинку значно перевищує ціну позову. Позивачем не надано доказів щодо вжиття нею заходів до відчуження житлового будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, судом першої інстанції обгрнтовано вжиті заходи забезпечення позову, оскільки у відповідача відсутнє будь-яке інше майно, на яке можливо буде звернути стягнення в процесі виконання судового рішення. Відповідачка є боржницею по борговим зобов`язанням з іншими кредиторами, а також боржником у виконавчому провадженні, де з неї стягуються значні суми, стягнення відбувається за рахунок її заробітної плати, оскільки іншого майна вона не має.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представників сторін адвокатів Матохнюка А.А. і Беклеміщева О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом ст.ст. 149,150 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначав, що на теперішній час в Ленінському районному суді м. Запоріжжя є цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу, та вважає, що спірний житловий будинок, може бути відчужено відповідачкою по справі на користь будь-якої іншої особи.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності №161458754 від 28.03.2019 та зареєстровано на підставі постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду №334/5907/14-ц від 30.01.2019 року.

Зважаючи на те, що предметом спору у справі є стягнення коштів в порядку регресу, та те що в провадженні районного суду перебуває спір між тими ж сторонами, що свідчить про наявність реальних ризиків відчуження рухомого майна на користь третіх осіб, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення є такими, що ґрунтуються на законі і матеріалах справи.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про не відповідність оскаржуваної ухвали вимогам закону, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про не співмірність заходів забезпечення позову і ціни позову, є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, відповідачка є боржником у виконавчому провадженні і по декільком договорам позики, в неї відсутнє будь-яке інше майно, а отже невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може унеможливити виконання судового у випадку задоволення позову.

Відповідачка не позбавлена можливості в порядку ст.ст.155,156 ЦПК України просити про застосування зустрічного забезпечення або просити про заміну заходу забезпечення іншим, зокрема у спосіб, передбачений ч.4 ст.156 ЦПК України.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд не вбачає.

Питання про розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішується, оскільки за змістом ст.264 ЦПК України питання щодо розподілу між сторонами судових витрат вирішується судом першої інстанції під час ухвалення рішення за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: