КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
363/2511/18 Доповідач-Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я , -

у с т а н о в и в :

У червні 2018 року позивач пред`явив позов до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з нього у відшкодування майнової шкоди 2 126,87 грн. та у відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. Зазначав, що 05.06.2017 року близько 21 год. 00 хв. в м. Вишгород Київської області по вул. Набережна, 4-А на території шино - монтажної майстерні між ним та ОСОБА_2 виникла словесна суперечка, у результаті якої останній наніс йому лівою рукою в область обличчя удар, чим спричинив закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, що підтверджується випискою з історії хвороби №30684/1208040/599 Київської обласної клінічної лікарні. 05.06.2017 року після отримання травми він звернувся до травмпункту Вишгородської ЦРЛ, після чого опинився на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Київської обласної клінічної лікарні, де знаходився в період з 05.06.2017 року по 09.06.2017 року. 05.06.2017 року йому було проведено операцію - репозиція кісток носу. 26.06.2017 року були внесені матеріали до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України та 11.10.2017 року слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області було винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 125 КК України, а 29.12.2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження. Він уважає, що долученими до позову письмовими доказами підтверджується факт вчинення відповідачем неправомірних дій, якими йому було завдано майнової та моральної шкоди.

Рішенням Вишгородського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Уважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що поза увагою суду залишились його пояснення, заяви, встановлені слідчим СВ Вишгородського ВП 3 у кримінальному провадженні обставини, зокрема про те, що саме відповідач 05.06.2017 року наніс йому лівою рукою удар в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я , підтверджується висновком експертизи № 143/Д від 06.10.2017 року та наданими ним медичними документами. При цьому зазначає, що посилання суду першої інстанції на дослідження матеріалів кримінальної справи є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали із зазначеного провадження, окрім постанови про його закриття.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що як вбачається із позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 , 05.06.2017 року близько о 21 год. 00 хв. за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 4-В позивачу було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_2 ..

Висновком ДОП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Вдовиченко М.М. від 06.06.2017 року за результатами розгляду матеріалів перевірки ЖЄО № 7270 від 05.06.2017 року закінчено розгляд звернення ОСОБА_1

19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_2

Листом від 26.06.2017 року Києво - Святошинською місцевою прокуратурою Київської області було повідомлено ОСОБА_1 про направлення матеріалів кримінального провадження для подальшої організації досудового розслідування до СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області за фактами викладеними у заяві позивача.

26.06.2017 року Вишгородським ВП ГУ НП в Київській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України за № 000361.

05 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до травмпункту Вишгородської ЦРЛ, що підтверджується копію довідки з травмпункту Вишгородської ЦРЛ від 05.06.2017 року.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 30684/ 102840 /599, яка видана КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР - відділенні Київської обласної клінічної лікарні з 05.06.2017 року по 09.06.2017 року з діагнозом - закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків. 05.06.2017 року ОСОБА_1 була проведена операція - репозиція кісток носу.

Висновком судово - медичного експерта Вишгородського районного відділення КЗ КОР «КОБ СМЕ» Сторожко В.В. за № 143/Д-2017 р. встановлено, що такого характеру тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_1 могли відбутися від дії тупого предмету в тому числі ударами рук, ногами та тупими предметами, можливо у строк та при обставинах вказаних у постанові про призначення експертизи та своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до нетривалого розладу здоров`я строком більш ніж 6, але не більше 21 дня.

У матеріалах справи також наявні копії чеків від 05.06.2017 року, 06.06.2017 року, від 07.06.2017 року, 08.06.2017 року, 19.06.2017 року та 13.02.2018 року про оплату лікарських препаратів.

Постановою слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Степанченко М.Ю. від 11.10.2017 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 125 КК України.

Постановою слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Степанченко М.Ю. від 29.12.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000361 від 26.06.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні також були досліджені матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000361 від 26.06.2017 року за ч. 2 ст. 125 КК України, які на запит суду від 15.05.2019 року надійшли для огляду з Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, зазначивши, що наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши її суб`єкта. При цьому право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Отже, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді перебуванні на лікуванні, є протиправність дій ОСОБА_2 та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. М атеріал исправи не містятьбудь-якихдоказів, які б підтверджували ту обставину, що погіршення стану здоров`я позивача виникло у зв`язку з його конфліктом із ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним установленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що 05.06.2017 року близько 21 год. 00 хв. в м. Вишгород Київської області по вул. Набережна, 4-А на території шино - монтажної майстерні між ним та ОСОБА_2 виникла словесна суперечка, у результаті якої останній наніс йому лівою рукою в область обличчя удар, чим спричинив закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, унаслідок чого він поніс витрати на лікування та зазнав моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 6 від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи ( п. 2).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, на підтвердження позову, ОСОБА_1 надав копії: виписки з історії хвороби №30684 /102840 /599, відповідно до якої ОСОБА_1 з 05.06.2017 року по 09.06.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні Київської обласної лікарні з діагнозом: Закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків; довідки з травмпункту про те, що ОСОБА_1 звертався 05.06.2017 року до травмпункту та йому поставлено діагноз: Перелом кісток носу; постанови Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області від 29.12.2017 року, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000361 від 26.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; висновку ДОП Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області від 06.06.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 пояснив, що ніякої бійки у нього з ОСОБА_1 не виникало, у зв`язку з чим він не розуміє, чому останній звинуватив його у нанесенні тілесних ушкоджень; відповіді Києво-Святошинської місцевої прокуратури від 26.06.2017 року на ім`я ОСОБА_1 , якою останнього повідомлено, що прокурором відділу внесено відомості 26.06.2017 року до ЄРДР під №000361 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; висновку експертаКЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» Сторожко В.В. №143/Д-2017 р., за якимтакого характеру тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_1 могли відбутися від дії тупого предмету в тому числі ударами рук, ногами та тупими предметами, можливо у строк та при обставинах вказаних у постанові про призначення експертизи та своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до нетривалого розладу здоров`я строком більш ніж 6, але не більше 21 дня; чеків від 05.06.2017 року, 06.06.2017 року, від 07.06.2017 року, 08.06.2017 року, 19.06.2017 року та 13.02.2018 року про оплату лікарських препаратів ( а.с.5-17).

Аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що з них не можна встановитинаявність обставин (фактів), про які стверджує ОСОБА_1 .. Копії перелічених вище документів, підтверджують лише факт того, що ОСОБА_1 05.06.2017 року отримав тілесне ушкодження - перелом кісток носу.

Зазначені докази не свідчать про те, що саме ОСОБА_2 наніс позивачу тілесне ушкодження, наслідком чого став перелом кісток носу, як про це зазначає ОСОБА_1 ..

Аргумент апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на його пояснення, заяви, встановлені слідчим СВ Вишгородського ВП 3 у кримінальному провадженні обставини, зокрема про те, що саме відповідач 05.06.2017 року наніс йому лівою рукою удар в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вказане записано зі слів самого позивача, ОСОБА_2 заперечував нанесення ним позивачу тілесних ушкоджень (а.с.9), кримінальне провадження №000361 порушене по факту того, що 05.06.2017 року ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення ( а.с.7-8).

При цьому доказів того, що вказана постанова оскаржена позивачем до слідчого судді та/або він звертався з заявою приватного обвинувачення, як це передбачено нормами кримінально-процесуального права, матеріали справи не містять.

Указані докази не можна вважати такими, що з достовірністю підтверджують вину відповідача у нанесенні позивачу тілесних ушкоджень, наслідком якого стало перелом кісток носу останнього, що потягло понесення ОСОБА_1 матеріальних витрат та завдало йому моральної шкоди.

Отже, надані позивачем документи на підтвердження вини відповідача у нанесенні йому тілесних ушкоджень, не є належними і допустимими у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України та не можуть бути достовірними доказами на підтвердження вимог ОСОБА_1 , оскільки частина 6 статті 81 ЦПК України забороняє здійснювати доказування через припущення, тобто твердження, які самі по собі потребують доведення.

Не заслуговує на увагу і твердження позивача про безпідставність посилань суду першої інстанції на дослідження матеріалів кримінального провадження, оскільки воно спростовується протоколом судового засідання від 08.07.2019 року, відповідно до записів якого о 15 год. 50 хв. суд оглянув матеріали кримінального провадження та технічним записом засідання.

Зауважень щодо технічного запису та протоколу судового засідання, як це передбачено ст. 249 ЦПК України, позивач не подавав.

До того ж слід зазначити, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що матеріали кримінального провадження мають беззаперечні докази щодо вини ОСОБА_5 у нанесенні йому тілесних ушкоджень, наслідком чого стало перелом кісток його носу, і про їх наявність у матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_1 не зазначає.

На підставі викладеного рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави до скасування якого відсутні, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук