Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1120/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі :

головуючого судді Пилипенко І.О.,

при секретарі Ткаченко Л.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів посилаючись на те, що з 15 червня 1985 року сторони по справі перебували у шлюбі. 09 січня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. 10.09.2010 року спільна донька сторін ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 В 2012 році їх спільна донька із чоловіком прийняти рішення придбати власну квартиру у м. Харкові. Частина коштів була отримана ними в кредит, інша частина грошових коштів була надана сторонами по справі. Позивач та ОСОБА_6 вирішили позичити грошові кошти у ОСОБА_7 на суму 8500 доларів США. 24 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір позики про отримання коштів в борг в сумі 8500 доларів США, зі сплатою 5% у місяць від суми позики, що становить 425 доларів США. Вказані кошти були передані доньці для придбання квартири. 26.10.2012 року ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири. Взятий подружжям борг є спільною сумісною власністю, однак після розірвання шлюбу відповідачка відмовилась брати участь у погашенні боргу. Позивачем були повернуті кошти на загальну суму 8500 доларів США, що підтверджується розписками від 17 липня 2015 року, 22 липня 2016 року та від 19 липня 2017 року.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 111477,50 грн. в рахунок частини відшкодування сплаченого боргу за договором позики від 24 жовтня 2012 року, а також судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що про боргові зобов`язання свого колишнього чоловіка вона не знала, дізналася про них лише із позовної заяви. Будь - яких письмових заяв про надання згоди на укладання договору позики ОСОБА_2 вона не надавала. При цьому зазначила, що чоловік їх спільної із позивачем доньки взяв довгостроковий кредит на 20 років для придбання квартири в Харкові, тому позик ні вона ні її колишній чоловік в період шлюбу не брали.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 березня 2018 року поділено майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя та визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ, модель ТF 699 Р, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сріблястого кольору та право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії договору позики від 24.10.2012 року ОСОБА_7 передав позичальнику ОСОБА_2 у власність 8500 доларів США, а позичальник ОСОБА_2 зобов`язується повернути зазначену суму в обумовлений строк. За цим договором сплачуються відсотки в розмірі 5% від суми позики на місяць. Сторони дійшли згоди, що позика повертається в строк до 24.10.2013 року. У випадку прострочення повернення позики договір продовжується до повного погашення позики.

Із копії розписки від 24.10.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_7 суму коштів в розмірі 8500 доларів США під 5% за місяць користування.

Відповідно до копії розписки від 17.07.2015 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики грошові кошти в сумі 3000 доларів США.

Згідно копії розписки від 22.07.2016 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики від 24.10.2012 року грошові кошти в сумі 3000 доларів США.

Відповідно до копії розписки від 19.07.2017 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики від 24.10.2012 року грошові кошти в сумі 2500 доларів США.

Із копії договору купівлі-продажу майнових прав від 26 жовтня 2012 року слідує, що ПАТ «Трест Житлобуд-1» та ОСОБА_8 уклали договір згідно із яким товариство продає, а ОСОБА_8 придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . На умовах та в порядку, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ознаками доказів є їх достовірність та достатність.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. ст. 79, 80 ЦПК).

На підтвердження отримання грошових коштів в інтересах сім`ї позивачем надано копію договору купівлі-продажу майнових прав від 26 жовтня 2012 року; із умов якого слідує, що ПАТ «Трест Житлобуд-1» та ОСОБА_8 уклали договір згідно із яким товариство продає, а ОСОБА_8 придбає майнові права на квартиру АДРЕСА_2 . Проте із зазначеного документу не вбачається, що придбання майнових прав на квартиру були оплачені саме за рахунок коштів, що позичені позивачем і даний договір укладений саме в інтересах сім`ї ОСОБА_9 .

В судовому засіданні встановлено, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що отримані позивачем ОСОБА_2 грошові кошти були витрачені саме в інтересах сім`ї не підтверджені відповідними доказами.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 згоди на укладання договору позики від 24 жовтня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не надавала.

Також встановлено, що кошти отримані ОСОБА_2 за договором позики у розмірі 8500 доларів США є цінним майном. Проте в матеріалах справи відсутня згода ОСОБА_3 , як одного з подружжя, на укладання договору позики, а тому обов`язку по поверненню коштів за договором позики у неї не виникає.

З урахуванням викладеного суд вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем ОСОБА_3

З огляду на викладене, на основі всебічно з`ясованих обставин, досліджених доказів, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 135, 137, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Пилипенко