Апеляційне провадження № 22-ц/824/6992/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 757/1053/19-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Флет Рент»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку

спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 ,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 1 березня 2019 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Матійчук Г.О., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПН КМНО Некрилова К.Ю., ТОВ «Флет Рент» про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників, акту прийому-передачі майна, скасування державної реєстрації.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 1 березня 2019 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження провадження.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у відкритті провадження, оскільки він звернувся з позовом до суду, в якому категорично заперечує факт наявності у нього будь-яких корпоративних прав на ТОВ «Флет Рент». Натомість, шляхом подачі позову, просить захистити майнове право власності на квартиру, а не корпоративне право учасника товариства.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених, просили ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належно, проте про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з корпоративних відносин, а тому справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Такі висновки суду апеляційний суд визнає незаконними й необґрунтованими, з наступних підстав.

Обґрунтувуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що 25.06.2018 він придбав квартиру АДРЕСА_1 . 18.02.2019 він приїхав до України, проте потрапити до квартири не зміг та зрозумів, що він став жертвою квартирних шахраїв.

В подальшому було виявлено, що протоколом загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Флет Рент» від 11.02.2019 було вирішено, зокрема, затвердити статутний капітал товариства шляхом внесення до нього ОСОБА_2 житлової квартири, яка належить йому на праві власності, загальною вартістю 700 000,00 грн.

Також актом прийому-передачі майна, яке вноситься до статутного капіталу ТОВ «Флет Рент» від 12.02.2019 засновник ОСОБА_1 в якості внеску до статутного капіталу вніс квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі цих документів ПН КМНО Некриловим К.Ю. було здійснено державну реєстрацію ТОВ «Флет Рент» та внесено відомості до Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про новоутворене ТОВ та, нібито за згодою засновника передано до статуту належне йому на праві власності спірне майно.

Посилаючись на те, що вказаний договір не укладався та був підроблений невідомими особами, позивач, пославшись на положення ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, просив визнати недійсним протокол загальних зборів; визнати недійсним акт прийому-передачі майна;скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Некрилова К.Ю. від 11.02.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КТТК України або КУпАП - віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно ст.22 вказаного Закону, місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. За змістом ч.3 цієї норми, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, до компетенції господарських судів віднесені справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, виходячи з положень наведеної норми, господарському суду підвідомчі корпоративні спори: між учасниками товариства; між учасником та господарським товариством, які мають бути пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства.

Згідно ч.3 ст.167 ГК України, корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. При цьому, корпоративними правами, в силу ч.1 цієї норми, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається, позивач категорично заперечує факт наявності у нього будь-яких корпоративних прав на ТОВ «Флет Рент» і тому предметом його позову є захист права власності на квартиру, а не захист корпоративних прав учасника ТОВ «Флет Рент».

Тобто, спір виник щодо захисту права власності на майно, яке, на думку позивача, було виведено з його власності шахрайським шляхом, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, спір між позивачем та відповідачами по своїй природі не є спором між юридичною особою та її учасником, і не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України є передчасним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Шевченківським районним судом м. Києва ухвалу від 15 лютого 2019 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 1 березня 2019 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: