Справа № 127/9102/19
Провадження № 22-ц/801/1163/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокуСправа № 127/9102/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Денишенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Куцим Р.А. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2019 року, постановлену в складі судді Антонюка В.В., в залі суду,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

28 березня 2019 року ОСОБА_1 подав заву про забезпечення позову шляхом зобов`язання Третьої Вінницької державної нотаріальної контори утриматись від нотаріального оформлення за ОСОБА_2 спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що відповідач оформивши свої спадкові права, яка є громадянкою Російської Федерації, може відчужити майно і позбавити позивача можливості оформити свої спадкові права на це майно при задоволенні його позову.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний із заявленими вимогами, суду не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу вказуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам справи.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач у даному спорі є громадянка Російської Федерації, котра не бути виконувати процесуальні вимоги суду, брати участь у судових засіданнях та може відчужити майно і позбавити позивача можливості оформити свої спадкові права на це майно.

У апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність апелянта та представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відмовляючи в задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обраний вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Однак такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Разом з тим, ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову просив суд зобов`язати Третю Вінницьку державну нотаріальну контору утриматись від нотаріального оформлення за ОСОБА_2 спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Положення ч. 1 статті 150 ЦПК України не містять такого виду забезпечення, як зобов`язання утриматись від вчинення дій.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як слідує з матеріалів справи, позов про усунення від спадкування може бути забезпечений заходами, зазначеними у пунктах 1-9 ч. 1 статті 150 ЦПК України, а тому правові підстави для забезпечення позову у спосіб визначений позивачем, відсутні.

У даному випадку слід врахувати, що згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Однак, позивач на власний розсуд визначив спосіб забезпечення позову, а суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, не вправі виходити за межі обґрунтувань та вимог заяви позивача.

Суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви з підстав неспівмірності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права, з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову з підстав обрання позивачем неналежного виду забезпечення позову.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач при необхідності та за наявності умов передбачених ЦПК України не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову, оскільки відповідно до ч.2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Куцим Р.А. задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно із оригяналом:

Головуючий: В.В. Оніщук