Справа № 415/1850/17
Провадження № 22-ц/810/312/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Онопрієнка А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовця В.М.)

від 15 березня 2019 року

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Міністерство внутрішніх справ України

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області

справа про зобов`язання до перегляду висновку щодо розслідування нещасного випадку та перегляд постанови ВЛК, встановлення факту каліцтва, скасування постанови ВЛК, зобов`язання до проведення повторного медичного огляду,

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.213), просив:

- зобов`язати ГУ ДСНС України в Луганській області переглянути висновок щодо розслідування нещасного випадку, що трапився зі старшим лейтенантом в/с ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити на підставі діагнозу встановленого медико-лікувального закладу де проходив лікування постраждалий;

- зобов`язати ЦВЛК МВС України переглянути постанову ВЛК УВС Ворошиловградського облвиконкому №282 від 16.07.1986 р. та встановити можливість подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ старшим лейтенантом в/с ОСОБА_1 з діагнозом (епікриз №295/355) встановленим в неврологічному відділенні лікарні УВС Ворошиловградського облвиконкому згідно ст. 14 графи ІІ розкладу хворіб і фізичних недоліків Наказу МВС СССР №230 від 1975 р.;

- встановити факт каліцтва ОСОБА_1 в зв`язку з травмою отриманою ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановленого діагнозу;

- скасувати постанову ВЛК УВС Луганської області №441 від 05.12.1991 р.;

- зобов`язати ВЛК Національної поліції в Луганській області України забезпечити проведення та провести повторний медичний огляд ОСОБА_1 та надати медичний висновок щодо наявності виявлених захворювань при яких встановлюють причинний зв`язок з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановити виявлені захворювання та фізичні недоліки з 05.12.1991 р.

В обґрунтування позову зазначив, що в квітні 1986 року при виїзді на завдання на службовому автомобілі він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та отримав травму руки. Керівництвом СВПЧ-20 та УПО УВС Луганського облвиконкому було проведено службове розслідування нещасного випадку. На теперішній час позивачу стало відомо, що отримана травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується встановленим діагнозом та терміном перебування на лікуванні. Незважаючи на звернення до ВМЗіР ГУ УМВС України в Луганській області та ВМЗіР ГУ УМВС України його не було направлено на МСЕК для встановлення групи інвалідності на момент отримання травми, також УКЗ МВС України та ДСНС України відмовили йому в направленні на МСЕК для встановлення відсотка працездатності. Позивач не може пройти самостійно медичний огляд, оскільки ВМЗіР ГУ УМВС України в Луганській області та ВМЗіР ГУ УМВС України йому відмовлено в наданні та ознайомленні з матеріалами медичного огляду та матеріалами ОВЛК УВС Луганської області, а надана ксерокопія Свідоцтва про хворобу не відповідає встановленому діагнозу, внаслідок чого фальсифіковано висновок ОВЛК УВС Луганської області. Також, нещасний випадок, який трапився з ним в 1986 році не зареєстровано в МВС України, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в частині вимог про зобов`язання до перегляду постанови ВЛК, скасування постанови ВЛК, зобов`язання до проведення повторного медичного огляду закрито у зв`язку з тим, що ці вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов`язання до перегляду висновку щодо розслідування нещасного випадку та встановлення факту каліцтва відмовлено, як поданому до неналежного відповідача.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, а також рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року (скаржник) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу та рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року скасувати. Встановити факт каліцтва в зв`язку з травмою отриманою при виконанні обов`язків військової служби. Встановити факт каліцтва в зв`язку з роботами виконаними при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Доводами апеляційної скарги фактично є незгода з рішенням суду у зв`язку з відмовою у задоволенні позову стосовно позовних вимог щодо встановлення факту каліцтва в зв`язку з травмою отриманою при виконанні обов`язків військової служби та встановлення факту каліцтва в зв`язку з роботами виконаними при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 02 травня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв представник - Горбенко Є.С.

Інтереси третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Придатко С.В .

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи скаржник підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі на підставі ст. 255 ч. 1 п.1 ЦПК України в частині вимог про зобов`язання до перегляду постанови ВЛК, скасування постанови ВЛК, зобов`язання до проведення повторного медичного огляду, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги відносяться до публічно- правового спору, а тому мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно - владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом п. 1, 9 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На спори щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Як було з`ясовано судом першої інстанції, відповідно до п. 1 2 розділу І Положення про діяльність медичної (військово - лікарської) комісії МВС, затвердженої наказом МВС України № 285 від 03.04.2017 р., це Положення визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Медичні (військово-лікарські) комісії МВС (ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до п. 1 - п. 4 розділу ІІ вищевказаного Положення, лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Пунктом першим розділу VIII Положення визначено «За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва)».

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Медико-соціальна експертиза проводиться з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації (пункт 1 Положення).

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у містах Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні (абзац третій пункту 4 Положення).

Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності (пункт 6 Положення).

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери (абзац четвертий пункту 10 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Положення про МОЗ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, МОЗ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, виходячи з встановлених судом обставин та вимог, з якими позивач звернувся до суду в оскаржуваній частині, є підстави вважати, що спір має публічно - правовий характер, вирішення якого підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Зазначене відповідає висновкам, вказаним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року (справа №490/9823/16-ц).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у суду були підстави, враховуючи положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження по справі, оскільки вимоги позивача фактично пов`язані з незгодою (оскарженням) рішень (висновків) військово-лікарняної комісії, та ці рішення (висновки) впливають на можливість реалізації права позивача на пенсійне забезпечення і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень, тобто спір має публічно - правовий характер.

Доводи апеляційної скарги, як було вказано вище, фактично стосуються висновків суду щодо ухваленого рішення про відмову у задоволенні позову, а тому не вплинули на правильність прийнятого рішення щодо закриття провадження по справі з підстав іншої юрисдикції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 383, 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 31 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: