Справа № 522/1801/19
Провадження № 2/522/4556/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2019 року суддя Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсної третейської угоди у вигляді третейського застереження,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсної третейської угоди у вигляді третейського застереження.

Позивач просить визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у пункті 6.2 статті 6 Договору про надання споживчого кредиту від 19 лютого 2008 року № 08-693/027-301, оформленого між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», так як третейське застереження не відповідає вимогам законодавства та порушує ії права.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019року по справі відкрито провадження та призначений загальний розгляд справи.

22 квітня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» наданий відзив на позовну заяву (а.с. 38-43)

06 травня 2019 року представник позивача звернувся до суду з відповіддю на відзив (а.с. 47-53).

Ухвалою суду від 15.07.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження (а.с.76), закрито підготовче провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивака відповідно до положень частини 3 статті 211 ЦПК України заявила про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує, просить їх задовольнити, про що зазначила в клопотанні про забезпечення позову від 11.10.2019 року.

17 жовтня 2019 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справ за його відсутністю, просить застосувати строки позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі.

15 травня 2019 року Заводський О.Є., звернувся до суду з заявою в якій зазначає, що наявні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 19.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладений договір кредиту № 08-693/027-301 (далі - Договір) (а.с. 21- 24).

Згідно п.1.1 Договору Кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 50000 доларів США зі сплатою 13,5 % процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться у додатку 1 до цього договору, з кінцевим терміном погашення 18.02.2018 року.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 ЗУ "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем ОСОБА_3 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

На час укладання договору (19.11.2008 року) ЗУ "Про третейські суди" не містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ЗУ "Про внесення змін до ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 ЗУ "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності лише 12.03.2011 року, а тому підстави для визнання недійсними окремих положень договору кредиту та договору іпотеки, які містять третейське застереження відсутні, тому посилання позивача на ЗУ "Про внесення змін до ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 12.03.2011 року є безпідставним.

Разом з тим в силу п. 14 ст. 6 ЗУ "Про третейські суди" та розділу II Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про внесення змін до статті 6 ЗУ "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", яким передбачено, що після набрання чинності цим законом третейські суди припиняють розгляд справ у справах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитні спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься вмотивована ухвала, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, зокрема і під час виконання цього договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 16 Закону "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі" не може бути предметом третейського розгляду.

Відповідно до статті 21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її недійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та винуватості. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.5 ЗУ "Про третейські суди" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом частин 1, 4 ст. 12 ЗУ "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті, або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року в справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу сьомого, одинадцятого ст. ст. 2, 3, п. 9 ст. 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" ЗУ "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст.17 ЦПК України. ст.І2 ГПК України, ст.6 ЗУ "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави. Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22 , ст. 64 Конституції України ).

Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними з абз.5 ч.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Таким чином, третейська угода (застереження) про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Отже, третейське застереження, яке міститься у п. 6.2 кредитного договору узгоджується з вимогами законодавства, чинного на час укладення вказаного договору.

Позивачкою не доведено наявність несправедливих умов третейського застереження, яке встановлює істотний дисбаланс прав на користь відповідача, оскільки дана третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду, в розумінні ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", не суперечить принципу добросовісності, є одним із способів реалізації права відповідача на захист своїх прав.

На підставі викладеного, доводи позивача щодо обмеження ії прав на судовий захист своїх інтересів, в результаті передбаченого в кредитному договорі третейського застереження, є безпідставним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 5,6,12 ЗУ "Третейські суди", ст. ст. 215, 203 ЦК України, ст.ст. 21,258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсної третейської угоди у вигляді третейського застереження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2019 року

Суддя Л. М. Чернявська

17.10.2019