Ухвала

Іменем України

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/5653/18

провадження № 61-8546ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, зменшення його розміру відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості визнано неподаною та повернуто заявнику.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1

від 20 травня 2019 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції у порушення вимог, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтею 136 ЦПК України, відмовлено

у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, чим порушено її право на доступ до правосуддя.

Касаційна скарга стосується питань доступу до правосуддя, отже може мати значення для формування єдиної судової практики.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав суд, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

У відповідності до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк

на усунення недоліку - сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 не надала належних доказів, за наявності яких згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» може бути вирішено питання про звільнення від сплати судового збору, зокрема з урахуванням майнового стану заявника.

На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня

2019 року, отриманої заявником 11 березня 2019 року, до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій ОСОБА_1 повторно просила на підставі частини першої статті 136 ЦПК України звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, зменшити розмір судового збору або відстрочити його сплату.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 відмовлено, продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Вказана ухвала отримана заявником 30 березня 2019 року.

15 квітня 2019 року на адресу до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 втретє надійшла заява, в якій остання просила з підстав, визначених у частині першій статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року або зменшити розмір судового збору до 400 грн та у разі необхідності продовжити їй строк для виконання обов`язку щодо сплати судового збору.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції встановив відсутність підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтею 136 ЦПК України, для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору (зменшення чи відстрочення сплати судового збору) за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, вказавши, що заявник не надала достатніх доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану.

Доводи касаційної скарги на свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 356, 357 ЦПК України або інших норм процесуального права, які суд апеляційної інстанції застосував у зв`язку

із несплатою заявником судового збору у розмірі 2 643 грн за подання апеляційної скарги, яка була подана ще 17 вересня 2018 року.

Заявник неналежним чином, з недотриманням вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України оформила апеляційну скаргу, не виконала вимоги двох ухвал суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя апеляційний суд заявника не обмежував.

Слід зазначити, що згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою

до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, а саме статей 136, 185, 356, 357 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

Д. Д. Луспеник

Ю. В.Черняк