ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/806/15
Провадження № 22-ц/4820/747/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 , представників учасників справи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/806/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року (суддя Боголюбова Л.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Красилівської міської ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , Дружненської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Дружненської сільської ради від 17 травня 2008 року передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.25 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказувала, що на підставі вказаного вище рішення ОСОБА_1 виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку від 10 липня 2008 року № 053128.

Посилається на те, що, передаючи земельну ділянку у власність ОСОБА_1 , Дружненська сільська рада порушила вимоги ч. 3 ст. 83 ЗК України, а саме передала у приватну власність землі загального користування - дорогу (проїзд).

Вказує, що, отримавши земельну ділянку у власність, ОСОБА_1 збудувала бетонний бордюр на землях загального користування, засипала технічну канаву для стоку води, що призвело до затоплення частини дороги по вул . Партизанській дощовими водами.

А тому, звертаючись до суду, просила скасувати рішення Дружненської сільської ради від 17.05.2008 в частині надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну від 10 липня 2008 року № 053128, виданий ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зобов`язати ОСОБА_1 та Дружненську сільську раду усунути перешкоди в користуванні землями загального користування шляхом демонтажу бетонного бордюра протяжністю 8 (вісім) метрів, який розташовано паралельно вул. Партизанській на земельній ділянці відповідача ОСОБА_1

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.07.2015 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділ Держземагентства в Красилівському районі Хмельницької області.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.04.2018 замінено третю особу Відділ Держземагентства в Красилівському районі Хмельницької області на Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 15.08.2018 замінено первісного відповідача Дружненську сільську раду Красилівського району Хмельницької області на належного відповідача Красилівську міську раду.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Красилівської міської ради Хмельницької області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування рішення та визнання недійсним державного акта, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Красилівської міської ради Хмельницької області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування рішення та визнання недійсним державного акта, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було порушено принцип диспозитивності та змагальності. Вказує, що судом не досліджено обставини щодо передачі у власність ОСОБА_1 частини земельної ділянки, яка використовувалась як проїзд, залишено поза увагою висновок експерта № 443/016. Крім того, як зазначає заявник, судом не було надано оцінки опорному плану с. Дружне, на якому відображено фрагмент дороги, який частково перейшов у власність ОСОБА_1 На думку заявника, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд односторонньо оцінив докази та помилково прийшов до висновку, що позивач на довів доказами обставини справи, якими обґрунтовував вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 33-34 т. 1).

Рішенням п`ятнадцятої сесії V скликання Дружненської сільської ради від 17 травня 2008 року передано безоплатно у власність ОСОБА_1 , земельну ділянку площею 0,25 га в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,08 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 4 т. 1).

На підставі зазначеного рішення 10.07.2008 ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 5 т. 1).

Рішенням постійної комісії Дружненської сільської ради з питань соціального розвитку, законності, охорони громадського порядку та землекористування від 26.02.2009 рекомендовано власнику земельної ділянки ОСОБА_1 відновити рів, на якому стікали поверхневі води з вул. Партизанської за межі земельної ділянки або перенести рів на цій же земельній ділянці зі сторони земельної ділянки ОСОБА_5 . Поскільки з руйнуванням рова на земельній ділянці ОСОБА_1 створились перешкоди для жителів територіальної громади вільного доступу до господарського двору ОСОБА_4 (а.с. 9 т. 1).

За висновком експерта № 443/016 від 07 квітня 2017 року, за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, на опорному плані проїзд між домоволодіннями АДРЕСА_1 не зазначений; земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 0,2500 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 та розташована по АДРЕСА_1 після зміщення відносно розташування житлового будинку накладається на проїзд до домоволодіння по АДРЕСА_1 , який показаний на опорному плані села Дружне, площа накладення становить 0,0124 га; визначити чи проїзд перебуває в загальному користуванні чи ні немає можливості (а.с. 157-184 т. 1).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Частиною 1 та 2 статті 153 ЗК України, визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 цього Кодексу).

Статтею 12 ЗК України передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок.

Згідно зі ст. 40 ЗК України, громадяни України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватись безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом вказаних норм права, суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, позивач вказувала, що порушено її право на користування проїздом - земельною ділянкою загального користування, яка передана у власність відповідачу.

Разом з тим, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів прийняття органом місцевого самоврядування рішення про надання цій земельній ділянці статусу землі загального користування, яка не підлягає приватизації. Відповідно, і не доведено, що оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та державним актом про право власності на землю порушені її права, свободи та інтереси. А тому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Безпідставним є посилання заявника на викопіювання з опорного плану села Дружне, оскільки він передбачає лише положення та проектні рішення щодо забудови села (а.с. 69, 171 т. 1). При цьому, будь-яких документів, які визначають статус спірної земельної ділянки, як землі загального користування, та даних про те, який правовий режим мала земельна ділянка до її приватизації ОСОБА_1 , позивачем надано не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Провадження № 22-ц/4820/747/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 47