Справа № 130/798/19
Провадження № 22-ц/801/2048/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуСправа № 130/798/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Шепеля К. А. у м. Жмеринка, дата складення судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

в с т а н о в и в:

16 квітня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивувавши його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.01.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 5 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26 березня 2019 року складає за тілом кредиту в сумі 2 102,94 грн, заборгованість по процентам в сумі 8 635,64 грн, заборгованість за комісією в сумі 400 грн, заборгованість по штрафам в сумі 1 056,93 грн, а всього 12195,51 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2019 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 94 коп., а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 326 (триста двадцять шість) грн 57 коп. В задоволенні стягнення процентів в сумі 8 635,64 грн, комісії в сумі 400 грн, заборгованості по штрафам в сумі 1056,93 грн відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що суду позивачем було надано докази, які підтверджують те, що заява-анкета, що була підписана відповідачем не містить умов щодо процентної ставки, сплати пені та штрафів. Банк в позовній заяві вказав, що такі умови знаходилися на сВідзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Відповідно до ч. 1ст. 369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-30.01.2014 відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 7);

-згідно з наданим банком розрахунком за період з 28.02.2014 по 26.03.2019, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26 березня 2019 року виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 2102,94 грн, заборгованість по процентам в сумі 8635,64 грн, заборгованість за комісією в сумі 400 грн., заборгованість по штрафам в сумі 1056,93 грн, а всього 12195,51 грн (а. с. 5-6).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємна частина кредитного договору, саме в умовах і міститься інформація про процентну ставку, пеню та про штрафи за прострочку оплати боргу, однак, суд дійшов висновку, що вони не є складовою частиною договору укладеного між сторонами

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 20 серпня2019 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги про стягнення відсотків, пені, штрафів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що встановивши факт надання банком відповідачеві кредитних коштів, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за користування кредитом, що суперечить принципу оплатності кредитного договору. Безпідставно відмовив і в стягненні пені та штрафів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 - 79 ЦПК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що між сторонами укладено догові приєднання та вони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету, в якій зазначено про погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазанчає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD») та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, та безпідставно відмовив у стягненні нарахованих на підставі цих документів 8 635,64 грн процентів за користування кредитними коштами, пені та комісії в сумі 400 грн, заборгованості по штрафам 500 грн. ( фіксована частина) та 556,93 грн. (процентна складова).

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки, за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані обставини, з урахуванням згаданої позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, правильно встановлені судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, де суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії в розмірі 400 грн., штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 556,93 грн (процентна складова) у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 30 січня 2014 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції відмовляючи в стягненні процентів, не врахував принцип оплатності кредитного договору, спростовується наступним:

Дійсно статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідача 8 635,64 грн процентів за користування кредитом, нарахованих у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг та з урахуванням Тарифів обслуговування кредитних карт.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

У Постанові від 03 липня 2019 року, з урахуванням основних засад цивільного судочинства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні процентів, які вимагав стягнути позивач, а доводи апеляційної скарги не спростовують відного висновку суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін, як таке що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис Т. Б. Сало

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета