Справа №701/1102/18
Номер провадження2/701/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - А. І. Костенка

за участю секретаря - Е. М. Киряхно

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту укладення договору купівлі-продажі квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про встановлення юридичного факту укладення договору купівлі-продажі квартири.

Дана позовна заява згідно ухвали Маньківського районного суду від 26.10.2018 року, відповідно до ст. 175 ЦПК України, була залишена без руху.

06.11.2018 року позивач виконав і усунув недоліки, тому позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

На підставу своїх вимог спирається на те, що в серпні 2005 року в позивача виникла потреба в придбанні власного житла в смт. Маньківка. Позивач попросив свого тодішнього бізнес-партнера ОСОБА_2 , допомогти позивачу підібрати підходящий варіант. Вони переглянули декілька пропозицій, однак позивач не зміг вибрати нічого підходящого. Тоді ОСОБА_2 , запропонував позивачу оглянути, як він тоді сказав, його квартиру. Хоча запропоноване житло потребувало ремонту та значних вкладень, однак квартира була в підходящому будинку та на хорошому поверсі. Тому позивач погодився придбати квартиру АДРЕСА_1 . 15 вересня 2005 року під час зустрічі з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , коли позивач запитав з ким вирішувати питання щодо ціни та укладання договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 , сказав що всі питання потрібно вирішувати з ним. Після зустрічі вони пішли в бар й відзначили домовленість. Наступного дня, 16 вересня 2005 року в післяобідню пору за місцем проживання ОСОБА_2 , по АДРЕСА_2 , в присутності його дружини ОСОБА_4 позивач передав ОСОБА_2 , в якості оплати на придбану позивачем квартиру 6000,00 євро, що за тодішнім курсом становило 36 642,00 грн. Після передачі коштів ОСОБА_2 , запитав позивача про подальші плани щодо квартири на що позивач йому повідомив що буде проводити ремонт. Так як позивач 22.09.2005 р. мав повертатися в Німеччину, вони домовилися що до оформлення документів приступлять після того, як позивач приїде в черговий раз. 23 листопада 2005 року позивач повернувся в Україну. Через декілька днів після приїзду звернувся до ОСОБА_2 , з проханням розпочати та закінчити до кінця року процедуру офіційного оформлення купівлі продажу квартири. Однак ОСОБА_2 , позивачу сказав що квартира перебуває в іпотеці, а тому оформити купівлю-продаж через нотаріуса зараз неможливо. Разом з тим ОСОБА_2 , запевнив позивача в тому що за кілька років він виплатить іпотечний кредит і вони посвідчать договір купівлі-продажу квартири нотаріально, тому позивач може не переживати та приступати до проведення ремонту квартири на свій розсуд. Вже згодом позивач дізнався що квартира АДРЕСА_3 не належала ОСОБА_2 Власниками цієї квартири являлися його батьки. Після закінчення ремонту в оспорюваній квартирі восени 2006 року позивач разом зі своєю сім`єю в`їхав до неї де й проживає до цього часу. Продавці (відповідачі по справі) відмовляються від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволені.

Відповідач та представник відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених вимог.

Суд, вислухавши учасників процесу, прослухавши диск звукозапису, наданого позивачем на підвердження його позовних вимог, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: в серпні 2005 року в позивача виникла потреба в придбанні власного житла в смт. Маньківка. Позивач попросив свого тодішнього бізнес-партнера ОСОБА_2 , допомогти позивачу підібрати підходящий варіант. Вони переглянули декілька пропозицій, однак позивач не зміг вибрати нічого підходящого. Як стверджує позивач ОСОБА_2 , запропонував позивачу оглянути, як він тоді сказав, його квартиру. Хоча запропоноване житло потребувало ремонту та значних вкладень, однак квартира була в підходящому будинку та на хорошому поверсі. Тому позивач погодився придбати квартиру АДРЕСА_1 . Однак на думку позивача відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як визначено ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов?язковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду диск зі звукозаписом судового засідання, в якому було допитано в якості свідків ряд громадян, які на думку позивача дали покази, що ніби-то підтвердили факт укладання між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу спірної квартири. Під час судового засідання було прослухано диск судових засідань у справі №701/377/18-ц, а саме покази свідків, які надали пояснення, що вони чули, від третіх осіб, що дана спірна квартира ніби-то продана ОСОБА_2 , позивачу по справі, але про укладання договору купівлі-продажі навіть в усній формі вони не чули, також підтвердити факт передачі позивачем відповідачу ОСОБА_2 коштів за продаж даної спірної квартири та досягнення згоди між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу спірної квартири вони не змогли.

Оскільки позивачем в судовому засіданні не було надано жодних доказів, які підтверджують, що даний договір був укладений між сторонами, також, що за даним договором позивачем були сплачені кошти за придбання квартири, та що дотримані вимоги ст. ст. 203 та 657 ЦК України, тому в задоволені заявлених вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 317, 319, 321, 334, 638, 655, 657 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_4 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_5 , жителя АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_4 про встановлення юридичного факту укладення договору купівлі-продажі квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко