Єдиний унікальний номер 233/3989/18 Номер провадження 22-ц/804/1388/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє Шамардін Володимир Миколайович , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку (справа № 233/3989/18, суддя Малінов О.С., судове рішення ухвалено в м. Костянтинівка, Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шамардін В.М., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменувати його в Акціонерне товариство «Українська залізниця») (далі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 31 грудня 2015 року по 10 липня 2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування 6-го розряду відділення з обслуговування та ремонту компресорних установок дільниці з обслуговування та ремонту устаткування і виготовлення та ремонту інструменту Виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом № 5693/ДН-ос від 10 липня 2017 року він був звільнений з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників. В день звільнення з роботи йому не виплачено з урахуванням обов`язкових утримань заборгованість із заробітної плати за період березень-липень 2017 року в сумі 25 492,86 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати в сумі 25 492,86 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18 липня 2017 року на суму 94 554,65 грн., а всього - 120 047,51 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року з урахуванням обов`язкових утримань податків та зборів в сумі 23 425,74 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 липня 2017 року по 18 лютого 2019 року включно з урахуванням обов`язкових утримань податків та зборів в сумі 65 364 грн., а всього - 88 789,74 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 653,54 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 292,01 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - АТ «Укрзалізниця» та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 липня 2017 року по 18 лютого 2018 року в сумі 65 364 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині просив залишити рішення без змін.

Зокрема, апелянт зазначив, що науково-правовим висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року відносно АТ «Українська залізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, яка непідконтрольна українській владі, починаючи з 20 березня 2017 року, що унеможливило виконання відповідачем своїх зобов`язань, передбачених ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України.

Науково-правовим висновком Торгово - промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

В зв`язку з цим відсутні правові підстави для застосування вимог ст. 117 КЗпП України стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача (а.с. 85 - 86).

Представник позивача - адвокат Шамардін В.М. надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав доводи скарги безпідставними, оскільки сертифікат торгово-промислової палати України відповідачу на недано, а структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» здійснює господарську діяльність на підконтрольній території України, а тому просив відмовити в задоволенні скарги (а.с. 109 - 112).

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року сторони не оскаржують, а тому судове рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа є трудовою та ціна вказаного позову складає 120 047 грн. 51 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то апеляційну скаргу відповідача суд розглядає без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

З 31 грудня 2015 року по 10 липня 2017 року, ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування 6-го розряду відділення з обслуговування та ремонту компресорних установок дільниці з обслуговування та ремонту устаткування і виготовлення та ремонту інструменту Виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», про що свідчить довідка відповідача (а.с. 4).

Наказом № 5693/ДН-ос від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с. 5).

Зазначені обставини відповідачем не спростовуються.

З доданої до позову довідки про заборгованість по заробітній платі, а також табелів обліку використання робочого часу, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 в спірний період часу було нараховано з березня 2017 року по липень 2017 року сума до виплати 25 492,86 грн. після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів (а.с. 6).

Згідно видаткового ордеру від 26 червня 2018 року, позивачу ОСОБА_1 виплачено з каси депонована заробітна плата за першу половину березня 2017 року в сумі 2 067,12 грн.(а.с. 68).

Таким чином, розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем за період з березня 2017 року по липень 2017 року становить 23 425,74 грн. (25 492,86 грн. - 2 067,12 грн.), яку суд стягнув з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи спір в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність його стягнення за період з 18 липня 2017 року по 18 квітня 2019 року включно в сумі 65 364 грн. грн. (163,41 грн. х 400 днів), з урахуванням обов`язкових утримань податків та зборів, враховуючи, що остаточні розрахунки при звільненні з позивачем не проведено.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При вирішенні справи суд посилався на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 97, 116, 117 КЗпП України, норми Закону України «Про оплату праці», що регулюють спірні правовідносини.

Однак, з рішенням суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні погодитись не можливо, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.115 ЦПК України, висновок експерта у галузі права має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

Водночас, як передбачено ч. 2 ст.115 ЦПК України, суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права, як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Так, до матеріалів цивільної справи судом першої інстанції долучено копію Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, який наданий відповідачем (а.с. 34-50).

Як вбачається з пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Це свідчить про відсутність вини Акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своїх обов`язків.

Пунктом 10 вказаного вище Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Із відзиву на позов представника відповідача вбачається, що відповідач не мав можливості провести відповідні розрахунки з позивачем при звільненні через дію форс-мажорних обставин, що узгоджується з іншими матеріалами справи.

При вирішенні справи апеляційний суд враховує Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року, відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 КЗпП України у даній конкретній справі.

Таким чином, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивач суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому рішення суду першої інстанції не може бути залишено без змін.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено, то з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 945,55 грн., що складає 1 % від заявлених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на суму 94 554,65 грн., оскільки позивач від сплати судового збору стосвно вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI не звільняється.

Одночасно з відповідача - АТ «Українська залізниця» на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 704,80 грн. (1762 грн. х 0,4) за подачу позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 23 425,74 грн., які судом задоволені.

Компенсацію з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в зв`язку з переглядом справи і задоволенням апеляційної скарги відповідача щодо відмови у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід покласти на ОСОБА_1 , стягнувши з нього судовий збір на користь АТ «Українська залізниця» в розмірі 1 057 грн. 20 коп. (а.с. 101), оскільки позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI не звільняється.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на суму 65 364 грн. та розподілу судових витрат - скасувати. В цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шамардін Володимир Миколайович, до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на суму 65 364 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 945 (дев`ятсот сорок п`ять ) гривень 55 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (розташованого за адресою: 03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ) ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (розташованого за адресою: 03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ) судовий збір в розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 12 червня 2019 року.

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.