ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Харків

права № 613/1087/19

провадження № 22-ц/818/5058/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Бурлака І.В.,Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань - Шабас О.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про скасування наказу

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в особі представника Загурської Аліни Валеріївни, на ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року, постановлену суддею Уварова Ю.В. в залі суду в м. Богодухів,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зупинено дію наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області (, розташоване за адресою: 61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 2 під`їзд, пов. 8, 9) №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 30.1600 га, що розташована за межами населених пунктів на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району.

Заборонено Головному Управлінню Держгеокадастру у Харківській області вчиняти певні дії - приймати рішення щодо розпорядження правами на земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 30.1600 га, розташовану за межами населених пунктів на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району.

В апеляційній скарзі представник Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом неіснуючого права на земельну ділянку, тобто за відсутності зареєстрованого речового права на цю земельну ділянку, у зв`язку із чим оскаржувана ухвала не забезпечує принципу відповідності заходів забезпечення позову розумності, обґрунтованості та адекватності вимог самого позову. Також вказує, що вказана ухвала порушує права Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, як розпорядника земельної ділянки розпоряджатися належним йому майном. Позивач звернувся до суду із позовом про скасування наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 30.1600 га, що розташована за межами населених пунктів на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району. Отже спір існує щодо законності вказаного наказу,який стосується майнового права померлої особи, а не позивача по справі, та у разі задоволення заяви про забезпечення позову, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Представник Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області надав суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні, оскільки представник одночасно залучений до розгляду в іншій справі. З метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч.1 ст.371 ЦПК України, відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розгляду справи у відсутність належно сповіщених сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Харківській області №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою, площею 30.16 га сільськогосподарського призначення на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району, посвідчене Державним актом Б №045819 від 29.12.1993 року на ім`я ОСОБА_2 .

Одночасно з поданням позову представником позивача подано заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення дії оспорюваного наказу та заборони відповідачу вчиняти дії /приймати рішення/ щодо розпорядження на користь третіх осіб правами на земельну ділянку, зазначену в позові.

Заяву про забезпечення позову представник позивача обґрунтовує тим, що позивач успадкував право власності на цілісний майновий комплекс СФГ «Берізка-К» з усіма правами засновника після смерті ОСОБА_2 , якому у 1993 році була виділена в постійне користування земельна ділянка для ведення селянського господарства.

Видавши оспорюваний наказ, відповідач створив умови для розпорядження правами на земельну ділянку на користь третіх осіб, отже невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначив, що такий вид забезпечення не завдасть збитків позивачу чи іншим особам, не потребує вжиття зустрічного забезпечення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову не матиме негативних наслідків для інших осіб чи держави, в той час як незастосування заходів забезпечення може мати негативні наслідки для позивача.

Судова колегія не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 4 статті 150 ЦПК України передбачено, зокрема, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захисти свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально - правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Пункти 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснюють, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й

інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Харківській області №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою, площею 30.16 га сільськогосподарського призначення на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району, посвідчене Державним актом Б №045819 від 29.12.1993 року на ім`я ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції не навів обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Підстав для застосування таких заходів забезпечення позову колегією суддів не встановлено. Зупинення дії оскаржуваного наказу фактично вирішить спір по суті.

Водночас розпорядження земельною ділянкою як то передача її у користування, у власність іншим особам у разі задоволення позову утруднить або зробить неможливими реалізацію позивачем поновленого права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «ЮрійМиколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню у зазначеній частині з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині зупинення дії наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 30.1600 га, що розташована за межами населених пунктів на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в особі представника Загурської Аліни Валеріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року - скасувати в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову щодо зупинення дії наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області №1014-СГ від 28.02.2018 року про припинення права постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення, площею 30.1600 га, що розташована за межами населених пунктів на території Сіннянської сільської ради Богодухівського району.

В цій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

О.В. Маміна