У Х В А Л А

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 146/1326/18

провадження № 61-1488 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю. та

Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу касаційну скаргу управління Державної казначейської служби України у Томашпільському районі Вінницької області на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України у Томашпільському районі Вінницької області (далі - УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ямпільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України

131 385,45 грн майнової шкоди у вигляді недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 вересня 2010 року його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

01 жовтня 2010 року йому було призначено довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно довідки від 29 червня 2018 року, виданої Ямпільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області, починаючи з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2016 року із щомісячного довічного грошового утримання було утримано 131 385,45 грн податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, призначене щомісячне довічне грошове утримання зменшувалося на суми ПДФО, які утримувало Ямпільське об`єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області.

Вважає, що дії по утриманню податку з доходів фізичних осіб та військового збору з довічного грошового утримання судді у відставці є незаконними, оскільки положення Пенсійного кодексу України, відповідно до яких запроваджено оподаткування ПДФО пенсій громадян, є неконституційними, а відповідно, утримання з пенсій, щомісячного довічного грошового утримання вказаного податку є незаконним.

Крім того, у зв`язку з визнанням неконституційним положень абзацу 1 підпункту 164.2.19. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27 лютого

2018 року йому було заподіяно майнової шкоди, яка виразилася у неправомірному утриманні з його щомісячного довічного грошового утримання податку з доходу фізичних осіб та військового збору, тому з урахуванням вимог статті 152 Конституції України та статті 1175 ЦК України просив суд стягнути суму утриманого податку та збору як майнову шкоду.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області

від 01 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України 131 385,45 грн майнової шкоди у вигляді недоотриманого щомісячного довічного утримання завданої законом, який визнано неконституційним.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на визнання неконституційними змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» і втратою ними своєї чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року, мало місце незаконне утримання коштів з грошового утримання ОСОБА_1 через дію вищевказаних норм з вересня 2017 року по лютий 2018 року, в зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову і компенсації недоотриманих коштів в порядку статті 152 Конституції України, статей 22 та 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області оскаржило його в апеляційному порядку подавши 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2018 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у задоволенні клопотання УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області

від 01 жовтня 2018 року відмовлено.

Апеляційну скаргу УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області

від 01 жовтня 2018 року у цій справі визнано неподаною та повернуто скаржнику.

18 січня 2019 року УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року.

У касаційній скарзі УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області просило скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваного судового рішення були порушені норми процесуального права та Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» оскільки, судовий збір не справляється за подання позову про відшкодування шкоди. У зв`язку з тим, що позивачем у суді першої інстанції судовий збір не сплачувався, на думку скаржника не підлягає оплаті і судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції. Крім того скаржник посилався на те, що УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області не є юридичною особою та не є суб`єктом оплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційну скаргу УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме сплати судового збору за її подання та розгляд.

12 лютого 2019 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 23 січня 2019 року надійшов оригінал платіжного доручення про сплату судового збору УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області за подання та розгляд судом касаційної інстанції їх касаційної скарги в розмірі передбаченому ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою УДКСУ у Томашпільському районі Вінницької області на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року та витребувано з Томашпільського районного суду Вінницької областіцивільну справу № 146/1326/18.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України у Томашпільському районі Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ямпільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відшкодування шкоди призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров