Головуючий у 1-й інстанції Владимирська І.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року місто Маріуполь Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2019 року, ухвалену у складі судді Владимирської І.М., повний текст ухвали складено 01 березня 2019 року,

по справі за заявою Публічного акціонерного товариства « Державний експортно-імпортний банк України »

про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дубліката виконавчого листа за ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 08 липня 2011 року у цивільній справі № 2-3989/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 02.12.2009 року по справі № 2-3989/09 задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою цього ж суду від 08.07.2011 року змінено спосіб і порядок виконання вищевказаного рішення суду, а 06.09.2011 року банком отримано виконавчий лист за зміненим способом та порядком виконання судового рішення, на підставі чого постановою ВДВС Ворошиловсього РУЮ у м. Донецьку звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у сумі 48186,83грн., що дорівнює суми боргу у валюті за курсом НБУ.

До теперішнього часу вказаний виконавчий лист органом виконавчої служби у місті Донецьку стягувачу не повертався, боржником заборгованість не погашена, рішення суду не виконано. У зв`язку з тимчасовою окупацією міста Донецька є достатні підстави вважати, що виконавчий лист № 6-269/11 (2-3989/09) від 06.09.2011р. органами державної виконавчої служби був втрачений. Просив видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-3989 від 02.12.2009 року, виданий Ворошиловським районним судом міста Донецька з урахуванням ухвали цього ж суду від 08.07.2011 року № 6-269/11(2-3989/09) про зміну способу та порядку виконання судового рішення від 02.12.2009 року у справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет застави, звернувши стягнення на інше майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 , та її заробітну плату, а також поновити строк для його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2019 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний експортно-імпортного банку України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дубліката виконавчого листа за ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 08.07.2011 року у цивільній справі № 2-3989/2009 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортного банку України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» - Домащука Ю.А., розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомленої про дату і час розгляду справи заінтересованої особи - боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 (а.с. 223-224), дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 02.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 51107С91 від 10.12.2007року 5979 доларів 09 центів та 358,69грн. і звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки ЗАЗ TF699Р LANOS, шляхом проведення прилюдних торгів, в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 8-10, 114-117). 04 лютого 2010 року Ворошиловським районним судом міста Донецька видано виконавчий лист за вказаним судовим рішенням (а.с. 11).

Постановою ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку від 22.02.2010р. відкрито виконавче провадження, постановою від 02.06.2010р. приєднано виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження, постановою від 28.04.2010 року оголошено розшук майна боржника (а.с. 12-15, 117, 118).

Ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 08.07.2011р. змінено спосіб та порядок виконання рішення цього ж суду від 02.12.2009 року у даній справі шляхом звернення стягнення на інше майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , та її заробітну плату, в порядку задоволення вимог стягувача - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (а.с. 18-19).

06.09.2011р. Ворошиловським районним судом міста Донецька видано виконавчий лист за ухвалою суду за зміненим способом та порядком виконання вказаного судового рішення (а.с. 20, а.с. 113-118).

Постановою ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку від 08.11.2011 року в межах виконавчого провадження № 18404643 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 для задоволення вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в розмірі 48186,83грн. (еквівалент 5979,09дол.США, сумований із 358,69грн.) (а.с. 21зв.).

Згідно постанови «Про утворення виконавчої групи при органах ДВС управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області» на Слов`янський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ покладено виконання функцій Ворошиловського районного відділу ДВС ГТУЮ у м. Донецьку.

Згідно відповідей Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області № 28493 від 08.06.2017р., № 38960 від 07.11.2017р., № 14.19-5/4259/9299 від 28.02.2019р. за даними запроваджених 05.01.2017р. Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП) та Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) - на виконанні у Ворошиловського РВ ДВС перебувало зведене виконавче провадження № 19563871, до складу якого входило виконавче провадження № 18404643 з виконання виконавчого листа № 2-3989/09. Станом на день зведення довідок, зокрема 03.02.2017р., виконавче провадження № 18404643 значиться завершеним. Матеріали виконавчого провадження знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, через що видача копій цих матеріалів і доступ Слов`янського міськрайонного відділу ДВС до цих матеріалів на даний час не є можливими (а.с. 34, 35, 168).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог, належними та допустимими доказами суду не доведені. Державним виконавцем та стягувачем не надано суду копії постанови про завершення виконавчого провадження з відзначенням підстав для такого завершення, що позбавило суд встановити ту суттєву обставину, чи дійсно державним виконавцем було завершено виконавче провадження, та чи закінчено виконавче провадження у зв`язку з його фактичним виконанням, або з інших підстав, чи виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання, що має значення для вирішення питання про те, чи підлягає виконавчий лист банку повторному пред`явленню.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).

Відповідно до п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені питання треба вирішувати одночасно, так як від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Так, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Як з`ясовано, з моменту видачі Ворошиловським районним судом міста Донецька у вересні 2011 року виконавчого документу з виконання судового рішення за зміненим способом і порядком шляхом звернення стягнення на інше майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , та її заробітну плату, і до травня 2017 року стягувач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» близько 6 років не цікавився ходом виконавчого провадження № 18404643 (а.с. 24-27). А питання про поновлення строку на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання і видачу дублікату виконавчого документу ініційовано банком взагалі лише у серпні 2018 року, тобто за спливом близько семи років з моменту видачі виконавчого документу, впродовж яких стягувач безумовно при добросовісній правовій поведінці мав об`єктивну можливість бути обізнаним про стан виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі стягувач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» наголошує на тому, що через тимчасову окупацію міста Донецьк можна вважати, що виконавчий лист органами державної виконавчої служби втрачено.

За перехідними положеннями у п. 17.4 ЦПК України ініціатором питання про видачу дублікату виконавчого документу може бути як стягувач, так і державний (приватний) виконавець, у випадку втрати ними виконавчого документу.

Звертаючись до суду із даною заявою, банк, не оспорюючи факту перебування з листопада 2011 року виконавчого листа суду за зміненим судовим рішенням на виконанні в органах державної виконавчої служби, не вказуючи на втрату виконавчого документу саме стягувачем, наводить вірогідну причину втрати виконавчого документу відділом державної виконавчої служби. Тож, стягувач звертається до суду із даною заявою від імені відділу державної виконавчої служби, не маючи відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у травні 2017 року зверталось до Слов`янського міськрайоного відділу ДВС із питанням про відновлення матеріалів виконавчого провадження № 18404643, втраченого внаслідок проведення активної фази АТО у м. Донецьку, на що була надана відповідь про відсутність підстав для відновлення цього виконавчого провадження у зв`язку з його завершенням, зокрема станом на 03.02.2017р. (а.с. 29-35). Матеріали виконавчого провадження № 18404643 у Слов`янському міскрайонному відділі ДВС ГТУЮ відсутні.

З листування стягувача і суду зі Слов`янським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ вбачається зведена із реєстрів ЄДРВП та АСВП інформація про завершення до 03.02.2017р. виконавчого провадження № 18404643, яке перебувало в провадженні Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку.

Відсутність виконавчого провадження підтверджується і відомостями Єдиного реєстру боржників, який запроваджено у січні 2017 року на сайті Міністерства юстиції України), згідно якого відсутня інформація про боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с. 229).

Наведеного ВДВС факту завершення виконавчого провадження № 18404643 стягувачем не спростовано.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік випадків, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 40 цього Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В апеляційній скарзі стягувача наголошується, що заборгованість ОСОБА_1 не погашена, останній платіж було здійснено 27.05.2009р., що підтверджує, як вважає апелянт, невиконання рішення суду. В суді апеляційної інстанції представником стягувача зазначалося, що рішення суду не виконане, що підтверджено довідкою банку.

Проте, з такими доводами, як доведеним фактом, погодитись не можна. Так, з довідки банку (а.с. 192), вбачається, що і після ухвалення рішення суду від у грудні 2009р., і після прийняття рішення про зміну способу і порядку його виконання у липні 2011 року, кредитні відносини між сторонами тривають, збільшився в порівнянні із присудженим обсяг кредитної заборгованості ОСОБА_1 , та на виконання кредитних зобов`язань позичальником не сплачуються кошти, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений у травні 2009р. У вказаній довідці відсутня інформація про обсяг стягнутих коштів в порядку примусового виконання судового рішення від 08.07.2011р. Підтверджуючих з цього приводу відомостей органу державної виконавчої служби в ході судового розгляду справи і в апеляційному суді не здобуто.

Наявна у справі копія листа керуючого філією банку від 24.01.2013р., спрямованого на адресу центру зайнятості (а.с. 145), про непогашення заборгованості перед банком не є актуальною, бо стосується періоду січень 2013 року, а відтак не містить інформації щодо доводів поданої стягувачем до суду заяви у серпні 2018 року.

Судом першої інстанції вчинено процесуальні дії з витребування доказів з відділу державної виконавчої служби, зокрема даних про отримання стягувачем виконавчого листа за ухвалою суду від 08.07.2011р., наявності відомостей про його повернення стягувачеві (а.с. 164-165), на що була надана відповідь за даними ЄДРВП і АСВП про наявну інформацію про статус як завершеного виконавчого провадження № 18404643 з виконання виконавчого листа № 2-3989/09 від 06.09.2011р. про задоволення вимог стягувача у розмірі 5979,09дол.США і 358,69грн., що перебував в провадженні Ворошиловського РВ ДВС і відсутність матеріалів цього виконавчого провадження у Слов`янському міськрайонному відділі ДВС (а.с. 170). Підстави завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження - ст. 39 Закону, повернення виконавчого документа - ст. 37) не наведені.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відсутність даних про підстави і наслідки завершення виконавчого провадження (поверненням виконавчого документу), унормовані ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», час прийняття цього рішення, унеможливлюють вирішення питання про день, з якого має підліковуватись строк пред`явлення виконавчого документу до виконання у випадку переривання строків таких строків (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одночасно з цим, враховуючи повідомлення органу державної виконавчої служби про завершення виконавчого провадження і відсутністю відомостей про боржника ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі боржників, що притаманно при закінченні виконавчого провадження за ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», не може бути розпочато виконавче провадження знову, що унормовано ч. 1 ст. 40 цього Закону.

За умови ж перебування в органах державної виконавчої служби виконавчого провадження № 18404643 як незавершеного, на чому наполягає заявник, відсутні підстави для повторної видачі виконавчого документу за одним і тим самим судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність заявником обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки відсутність відомостей щодо правового підґрунтя завершення виконавчого провадження унеможливлює предметне вирішення питання про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого документу і для поновлення стягувачеві строку на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відновлення прав стягувача, про які заявлено у поданій суду заяві, лежить в площині судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України), а не в призмі вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді І.П.Мироненко

В.П.Принцевська