ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1126/18 Номер провадження 22-ц/814/1343/19Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Лобова О.О., Пікуля В. П.,

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Крикливого В.В., із складанням повного тексту судового рішення - 18 лютого 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , аліменти на своє утримання на час навчання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що він досяг повноліття, але продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/12 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Визначено стягувати аліменти з 07 серпня 2018 року по 30 червня 2019 року, за умови продовження ОСОБА_2 навчання.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 , на користь держави 704,80 грн. судового збору.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати до нього заходи реагування за зловживання процесуальним правом.

Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки суд не з`ясував потреби у матеріальній допомозі позивача у зв`язку продовженням навчання, та не врахував обов`язку обох батьків надавати таку допомогу. Зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано можливість надання утримання другим з батьків, дружиною позивача, якщо той в шлюбі, що є обов`язковою умовою при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина, крім того не з`ясовано обставини передбачені ст.ст. 201, 187, 188, 189, 102, 104-197 Сімейного кодексу України.

Відзив до суду апеляційної інстанції сторонами не подано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення апелянта та його представника,перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім (а.с.3) та навчається на IV курсі денного відділення Політехнічного коледжу Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського. Термін навчання з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2019 року. (а.с.4).

Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 березня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (третя особа у справі) стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку та на утримання дружини у розмірі 1/6 заробітку (а.с 24-25).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 182, 198-201 СК України, дійшов висновку, про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на період навчання, у розмірі, що дорівнює 1/12 частини заробітку ОСОБА_3 , з урахуванням наявності на утриманні останнього двох малолітніх дітей та дружини, а також взявши до уваги рівність обов`язків обох з батьків щодо утримання повнолітнього сина.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, полягає у сплаті аліментів. Саме при визначенні їх розміру враховуються вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті двадцятому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнен-ня аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_2 , навчаючись на денній формі навчального закладу, дійсно потребує матеріальної допомоги, розмір аліментів визначений судом, відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача надавати таку допомогу, та визначений з урахуванням обов`язку обох батьків щодо утримання повнолітнього сина. Крім того, визначаючи розмір стягуваних аліментів, судом першої інстанції взято до уваги, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей.

Оскільки, Законом визначено обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, колегія суддів вважає, що аліменти, визначені судом, у розмірі 1/12 частини від заробітку відповідача, не обмежуватимуть права інших дітей та апелянта, які перебувають на утриманні останнього.

Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виплачувати визначений судом розмір аліментів з метою матеріального забезпечення сина, який навчається.

Доводи щодо мети пред`явлення позову ОСОБА_2 , а саме зменшення розміру стягнутих аліментів на користь ОСОБА_1 , є лише її припущенням, які належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судовий збір за подачу апеляційної скарги та витрати на правничу допомогу понесені ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавського області від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2019 року.

Головуючий суддя : О.О. Панченко

Судді: О.А. Лобов

В.П. Пікуль