печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним у частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у березні 2019 року до суду з вказаним позовом, у якому просив суд визнати недійсним пункт 6.2 статті 6 договору кредиту № 831/3/27/31/8-104 на купівлю автотранспортних засобів, укладений 19 лютого 2008 року позивачем з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказаний пункт договору суперечить положенням Цивільного кодексу та іншим актам цивільного законодавства, оскільки позивач є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, і третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не могла бути підвідомча, проте рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 березня 2011 року присуджено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по договору кредиту № 831/3/27/31/8-104 від 19 лютого 2008 року у розмірі 419 455, 16 грн.

Ухвалою судді від 08 квітня 2019 року відкрито провадження, для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а. с. 22-23/.

Згідно з частиною першою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною восьмою вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви по суті та з приводу процесуальних питань до суду від сторін не надходили.

Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Сторонами 19 лютого 2008 року укладено договір кредиту № 831/3/27/31/8-104, відповідно до пунктів 1.1, 1.1.2 якого кредитор (банк) надає позичальнику (позивач) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у відповідності з калькулятором «Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту», що міститься у додатку № 1, а також у відповідності зі згодою фізичної особи - суб`єкта кредитної історії, що міститься у додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, грошові кошти у сумі 46 800 доларів США, із сплатою 11,9 % процентів річних та визначеним порядком погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10 лютого 2015 року, на умовах визнаних цим договором.

Кредит надано позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки Toyota Camry, 2008 року випуску, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 8/1 від 19 лютого 2008 року, укладеним з ТОВ «Галактика», як зафіксовано у пункті 1.2 кредитного договору.

Пунктом 6.2 договору кредиту № 831/3/27/31/8-104 від 19 лютого 2008 року, який позивач оспорює у суді, передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись статтею 5 Закону України «Про третейські суди», домовилися про те, що спір розглядається одноособо третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українським банків.

Отже, даний кредитний договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

12 березня 2011 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам від 03 лютого 2011 року № 2983-VI, а саме частину першу статті 6 Закону доповнено пунктом 14 такого змісту: «14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки)».

Поряд з цим, рішенням Третейського суду при Асоціації українським банків від 15 березня 2011 року присуджено стягнути з позичальника заборгованість по договору кредиту № 831/3/27/31/8-104 від 19 лютого 2008 року у розмірі 419 455, 16 грн.

Таким чином, спір між сторонами правочину вже вирішений на підставі законодавства, що було чинним на час постановлення рішення, у відповідності до умов укладеного договору, із застосуванням пункту 6.2.

Позивач вказав, що спори, які вирішуються у межах третейського судочинства, обмежені сферою приватного права, тобто такі, що не торкаються публічно значимих відносин, як передбачено статтями 1, 2 та 6 Закону України «Про третейські суди». Тому наявність у правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися у приватному порядку - третейськими судами.

Окрім цього, позивач вказав, як на обґрунтованість свого позову, на те, що пункт 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли у сторін, на підставі частини другої статті 5 Цивільного кодексу України.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Таке розширене роз`яснення надано Конституційним Судом України у своїх рішеннях №№ 1-зп/97, 4-зп/97, 8-зп/ 97 , 1/99, 3/01, 13/ 02 , 4 /03 , 22 /03 , 26/ 09 , 16/ 10 , 1/11, 5/12.

Частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Системним аналізом наведених положень законодавства встановлено, що норма Закону України «Про третейські суди» закріплена у пункті 14 частини першої статті 6, передбачає заборону розгляду спорів щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки) третейськими судами, і її застосування не спрямоване на пом`якшення або скасування юридичної відповідальності.

Окрім того, необхідно зазначити, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/1999, що норми Закону, якими передбачалася підвідомчість спорів, що виникли із споживчого кредиту, третейським судам, не визначались і поняття правопорушення, і відповідальність за нього.

Суд вважає, що даний позов спрямований на скасування у подальшому у не передбачений законом спосіб рішення третейського суду, яким присуджено стягнути з позичальника суму заборгованості.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов не ґрунтується на законі, тому задоволенню він не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768, 40 підлягає стягненню з позивача, який був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в дохід держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 55, 58, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 1-16, 22 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним у частині.

Стягнути з ОСОБА_1 (поштовий індекс адреси місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова