ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3827/19 Номер провадження 22-ц/814/2728/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Самсонової О.А. у залі суду в м.?Полтава, повний текст якого складено 09 серпня 2019 року, у?справі №?552/3827/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

08 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29 квітня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13 червня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 11347,49 грн. грн., яка складається з: 0,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 567,52 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості нарахованими відсотками; 7113,42 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 2650,00 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 516,55 грн. - штрафу (процентна складова).

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 29 квітня 2016 року, а також понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його оскаржив в апеляційному порядку представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув відсотки за кредитом, оскільки шляхом підписання анкети-заяви від 29.04.2016 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, поставивши особистий підпис на заяві, що свідчить про укладення договору відповідно до норм чинного законодавства. Зазначає, що позивачем до позовної заяви надані належні і допустимі докази.

Вказує, що суд першої інстанції, відмовивши у стягненні відсотків по кредиту, допустив грубе порушення вимог статей 1048, 1054 ЦПК України, основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк від учасників справи не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Підстави відкладення апеляційного розгляду відсутні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані до матеріалів справи, не містить підпису позичальника, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 квітня 2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Окрім того, суд першої інстанції, дослідивши наданий позивачем розрахунок прийшов до висновку, що отримані відповідачем кредитні кошти (тіло кредиту) повністю сплачені, а тому заборгованість відсутня. Також місцевим судом звернуто увагу на те, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених статтями 625, 1048 ЦК України, позивачем не пред`явлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України) та диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи та сторін закріплені статтями 43, 49 ЦПК України, серед яких є право заявляти клопотання в тому числі щодо подання доказів. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6 витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), що є в матеріалах справи, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування, шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання) з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий позивачем, розмір базової % ставки, яка нараховується на залишок заборгованості, та пені/штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів визначається залежно від тарифного плану та за кредитною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на який з 01.01.2013 року переведені всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», встановлений у розмірі 2,5% річних, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9% річних, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6% річних.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Умовах та Правилах надання банківських послуг (витяг), приєднаних позивачем до матеріалів справи, визначено особливості нарахування всіх складових кредиту залежно від різних видів виданих клієнту карт. Так само згідно із наданого Витягу Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», визначено тарифи по чотирьох видах кредитних карт, а саме - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD».

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу про те, яку саме картку (її вид) було видано відповідачу.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання, Банк просив стягнути заборгованість по спірному кредитному договору станом на 13 червня 2019 року у розмірі 11347,49 грн. грн., яка складається з: 0,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 567,52 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованості нарахованими відсотками; 7113,42 грн. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 2650,00 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 516,55 грн. - штрафу (процентна складова) (а.с.5-6).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.56 оборот) вбачається, що при видачі кредитної карти 29.04.2016 року був встановлений кредитний ліміт 400 грн., який в подальшому збільшувався, а саме: 31.01.2017 року - 500 грн. При цьому 04.10.2018 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, зроблено висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Також наголошено на тому, що з огляду на вищевказані обставини та зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві позичальника від 29 квітня 2016 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та терміни повернення.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29 квітня 2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), а також саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

З огляду на надане ВП ВС тлумачення, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29 квітня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08 липня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані до матеріалів справи, не містить підпису позичальника, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 квітня 2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також колегія суддів зауважує, що здійснення позивачем одночасного нарахування пені (двох видів) та штрафів (двох видів) за прострочення повернення кредитних коштів вказує на покладення на відповідача подвійної відповідальності за одне і те саме прострочення, що є грубим порушенням норм чинного законодавства та ст. 61 Конституції України.

Застосувавши правові позиції Верховного Суду в подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність доказів, які б доводили факт приєднання позичальника саме до тих Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, які долучені до матеріалів справи позивачем та на підставі яких останнім здійснено розрахунок заборгованості за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про укладення з відповідачем кредитного договору відповідно до норм чинного законодавства в якому погоджено всі його істотні умови та надання на підтвердження цього належних доказів не підлягають задоволенню, оскільки в повній мірі спростовуються наявними у справи матеріалами та встановленими фактичними обставинами.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно надано йому оцінку, та висновки суду про те, що заборгованість за тілом кредиту відповідачем в повній мірі сплачена, є обґрунтованими.

При цьому, здійснення нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту, як вбачається із розрахунку, не передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Більше того, поняття «тіло кредиту» є більш широким відносно поняття «прострочене тіло кредиту». Окрім того, із розрахунку вбачається, що отримані кошти (тіло) боржником повернуті в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у розрахунку зазначає, що заборгованість та тілом кредиту та відсотками становить «0,00 грн.»

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовивши у стягненні відсотків по кредиту, допустив грубе порушення вимог статей 1048, 1054 ЦПК України, є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки виходячи з предмету пред`явленого позову, Банк не ставив вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками.

Будь-яких інших доводів апеляційна скарга не містить.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав вважати, що мало місце неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Місцевим судом вірно встановлено характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які їх регулюють, а також повно, всебічно та об`єктивно з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності встановлено фактичні обставини у справі та досліджено докази, надані сторонами на їх підтвердження, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України. Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, то судові витрати, понесені позивачем за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (11347,49 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

За обставин викладених вище, постанова апеляційного суду в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Крилової Олени Леонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2019 року - залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2019 року.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) О.В. Прядкіна

(підпис) Л.М. Хіль

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.А. Гальонкін