Справа № 463/3071/18
Провадження № 2/463/333/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 І ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» про стягнення боргу по заробітній платі та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь борг по заробітній платі в розмірі 24 477,74 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2016 року був прийнятий на посаду водія в ТзОВ «Свемон-Захід 1948». Наказом №35-к від 25 квітня 2018 року був звільнений за власним бажанням згідно ст..38 КЗпП України. При звільненні відповідачем в порушенням вимог чинного трудового законодавства не було проведено з позивачем повного розрахунку, а саме: не виплачено борг по заробітній платі в розмірі 24 477,74 грн., зазначена сума фігурує в розрахунковому листі за грудень 2017 року. У зв`язку з небажанням відповідача в добровільному порядку виплатити відповідну суму боргу по заробітній платі, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, втраті душевного спокою та рівноваги, відсутністю можливості сконцентруватися на іншій роботі. Вважає, що такою поведінкою відповідача порушено його законне право на заробітну плату, принижено честь та гідність, спричинено втрату престижу та ділової репутації серед співробітників, знайомих, друзів та родичів. Розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 50 000,00 грн.

В судове засідання позивач та його представник з`явилися та підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання по даній справі не з`явився, не виконавши вимоги ухвали суду від 13.03.2019 року про визнання явки представника відповідача обов`язковою. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В попередніх засідання проти позову заперечив в повному обсязі. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, долучив до матеріалів справи копії довідок №212 від 01.11.2018 року та №17 від 08.01.2019 року на підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі ТзОВ «Свемон-Захід 1948» перед ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 18.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито, з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, з`ясувавши усі обставини по справі, суд вважає за можливе постановити відповідно до ст.265 ЦПК України рішення, яким позов про стягнення боргу по заробітній платі задоволити, в стягненні моральної шкоди відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія в ТзОВ «Свемон-Захід 1948» та пропрацював на вказаній посаді до 25 квітня 2018 року. Вказане стверджується копією трудової книжки позивача, яка долучена до матеріалів справи (а.с.17-18).

Наказом №35-к про припинення трудового договору позивача ОСОБА_1 звільнено з 25 квітня 2018 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.15).

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень сторони позивача, даних в судовому засіданні, з позивачем ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку в день звільнення, оскільки останньому не було виплачено боргу по заробітній платі в розмірі 24 477,74 грн.

Як на підтвердження наявності даного боргу, а відтак підставності заявленого позову позивач покликається на долучений до матеріалів справи розрахунковий лист за грудень 2017 року, який виданий самим відповідачем позивачу та в якому фігурує сума в розмірі 24 477,74 грн. як борг підприємства на кінець місяця (а.с.7).

Представник відповідача в попередніх засідання проти відомостей розрахункового листа заперечив та пояснив, що у підприємства відсутній борг перед позивачем. На підтвердження вказаних покликань до початку наступного засідання долучив на вимогу суду копії довідок №212 від 01.11.2018 року та №17 від 08.01.2019 року на підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі ТзОВ «Свемон-Захід 1948» перед ОСОБА_1 . Однак, в судове засідання для дачі пояснень щодо наявності розбіжностей щодо наявної заборгованості у довідках виданих самим відповідачем представник не з`явився, проігнорувавши вимоги ухвали суду від 13.03.2019 року про визнання явки представника відповідача обов`язковою.

Статтею 81 ЦПК України закріплено обов`язок доказування та подання доказів. Згідно ч.ч.1,5 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З врахуванням наведеного у суду відсутні підстави для неврахування при вирішенні справи представленого позивачем доказу копії розрахункового листка, чи висловлення сумніву в достовірності інформації такого.

А тому суд вважає, що вимогу про стягнення боргу по заробітній платі слід задоволити.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

З урахуванням обставин справи суд вважає, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди та не доведено в чому така шкода полягала та з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як вимога про стягнення боргу по заробітній платі задоволена в повному обсязі, а від сплати судового збору за таку позивач при зверненні до суду був звільнений, то судовий збір за таку в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Так як у вимозі про стягнення моральної шкоди відмовлено, то сплата судового збору за таку покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,137,259,263,264,273, 354,355 ЦПК України, ст..ст.115-117,237-1 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (місце знаходження: м.Київ, вул.Обсерваторна, буд.6 прим.5) про стягнення боргу по заробітній платі - задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (місце знаходження: м.Київ, вул.Обсерваторна, буд.6 прим.5, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 24 477,74 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят сім гривень сімдесят чотири копійки) заборгованості по заробітній платі.

В стягненні моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (місце знаходження: м.Київ, вул.Обсерваторна, буд.6 прим.5, ) на користь держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 29 травня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.