Справа № 344/551/18
Провадження № 2/344/855/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайло О.В.

за участю секретаря судового засідання Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в січні 2018 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту №4198 від 08.04.2008 року в розмірі 5729785,94 грн.

Дана справа перебувала в провадженні судді Островського Л.Є.

01.10.2018 у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_3 було проведено повторний авторозподіл цієї цивільної справи та згідно розпорядження № 84 від 01.10.2018 передано справу на розгляд судді Шамотайлу О.В.

03 жовтня 2018 року ухвалою суду прийнято справу до провадженя.

26.02.2019 року у зв`язку із заявою ТОВ ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги за договором кредиту №4198 від 08.04.2008 року внаслідок відступленням ПАТ «Брокбізнесбанк» права вимоги, ухвалою суду замінено позивача на ТОВ ФК «Кредит-Капітал».

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав суду відзив, за змістом якого вказав на прострочення кредитором шестимісячного строку звернення до суду із вимогою до поручителя, порука є припиненою, відсутня ліцензія позивача на валютні операції, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відповідача ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

ТОВ ФК «Кредит-Капітал» подало суду заяву про зменшення вимог позову, просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 2759188,95 грн.

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу порушення права на належне виконання умов договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

08.04.2018 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4198, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 59406,00 Доларів США, та зобов`язався погасити кредит не пізніше 07.04.2015року. Умовами договору встановлено, що за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5% річних для придбання автомобіля Lexus RХ 350 (а.с.10-12).

08.06.2011 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 4198, за яким внесено зміни в п. 1.1 кредитного договору № 4198 від 08.04.2008 року та викладено його в наступній редакції : Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 52587,51 Доларів США на строк з 08.04.2008 року по 07.04.2015року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5% річних для придбання автомобіля Lexus RХ 350. Вказано також, що при порушенні терміну погашення кредиту, банк має право збільшити відсоткову ставку на 5 відсотків річних (а.с.13).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про надання споживчого кредиту № 4198 від 08.04.2008 року, між банком та відповідачем ОСОБА_2 28.04.2011 року було укладено договір поруки № 1, відповідно до змісту якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання кредиту № 4198 від 08.04.2008 року, в тому ж обсязі, що й боржник (а.с.21-22).

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, відповідач ОСОБА_1 почав порушувати строки сплати кредиту.

Банком на адресу відповідачів було надіслано 05.08.2013 року вимогу №666/045 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25-26), однак вимога залишилася без задоволення.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Позивачем станом на 01.11.2017 року проведено розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту № 4198 від 08.04.2008 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 , перед банком за кредитними зобов`язаннями в розмірі 213563,78 дол. США, що еквівалентно 5729785,94 з яких:

- 52587,51 дол. США, що еквівалентно 1410890,81 - заборгованість за кредитом,

- 40891,71 дол. США, що еквівалентно 1097099,64 грн. - заборгованість по процентам,

- 55076,42 дол. США, що еквівалентно 1477666,75 грн. пені/неустойки за прострочення сплати кредиту,

- 30174,41 дол. США, що еквівалентно 809561,01 грн. пені/неустойки за прострочення сплати процентів,

- 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а саме кредитом -7183,88 дол. США, що еквівалентно 192739,12 грн.

- 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а саме процентами -3953,77 дол. США, що еквівалентно 105594,31 грн.

- неустойка згідно п. 7.2 договору кредиту № 4198 від 08.04.2008 року за невиконання п. 4.2.6 кредитного договору (неподання до банку документів про страхування предмету застави/іпотеки та сплату страхових сум) 23714,08 дол. США, що еквівалентно 636234,30 грн. (а.с.27-38).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором відповідачем 1 чи відповідачем 2 не представлено суду.

В той же час між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір №306 від 12.11.2018 року про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги за договором № 4198 від 08.04.2008 року укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 (витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги №306 від 12.11.2018р.) а.с. 114-118.

При цьому, ТОВ ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги за договором кредиту №4198 від 08.04.2008 року подало суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.164), та з урахуванням того, що загальний залишок заборгованості (без пені) на момент відступлення прав вимоги складає 2759188,95 грн., просила суд про стягнення з відповідачів заборгованості в саме такому розмірі, з яких 1466751,95 грн. залишок по тілу кредиту та 1292437,00 грн. залишок по відсотках.

Згідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Первісним позивачем за його твердженням від 05.08.2013 року було надіслано відповідачам претензію (а.с.25-26), однак щодо відправлення вимоги відповідачу 2, докази відсутні, як не надано суду і повного тексту вказаної претензії, оскільки позивач обмежився представленням суду лише першої сторінки зазначеної претензії при поданні позову.

Жодних дій зі сторони відповідача-1, щодо погашення заборгованості за кредитним договором вчинено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про надання споживчого кредиту № 4198 від 08.04.2008 року, між банком та відповідачем ОСОБА_2 28.04.2011 року було укладено договір поруки № 1, відповідно до змісту якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання кредиту № 4198 від 08.04.2008 року, в тому ж обсязі, що й боржник (а.с.21-22).

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв`язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність.

Відповідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Проаналізувавши матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 свої зобов`язання не виконував належним чином, тіло кредиту не погашав, адже відповідно до наданого розрахунку заборгованості борг по тілу кредиту складає всю суму, надану відповідачу-1 первісним позивачем згідно до умов додаткової угоди №1 від 08.06.2011 року до кредитного договору № 4198 від 08.04.2008 року, укладеної між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем ОСОБА_1 .

Зважаючи на припинення боржником сплати основного зобовязання по тілу кредиту ще до моменту укладення договору поруки, і останньої сплати навіть за відсотками 18.11.2013 року, то на думку суду первісний позивач мав право звернення в судовому порядку до поручителя в 6-ти місячний строк, який слід рахувати з 28.10.2011р. Позов ж подано до суду 15.01.2018р. Отже, порука є припиненою.

Показовою тут є постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 2-1283/11 від 21.03.2018 р.

Суд тут зробив висновок, що ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не має права.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки, необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд зробив висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців із часу настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, установленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинно бути погашено одноразовим платежем).

Отже, закінчення строку, установленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлено, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 Про

систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.43), представником первісного позивача надано суду копію постанови про відкликання банківської ліцензії у ПАТ «Брокбізнесбанк» від 10.06.2014 року.

При цьому ТОВ ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги за договором кредиту №4198 від 08.04.2008 року просила суд про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 2759188,95 грн., з яких 1466751,95 грн. залишок по тілу кредиту та 1292437,00 грн. залишок по відсотках.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача-1 заборгованості за кредитним договором у грошовій одинниці України є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо відповідача 2, то у задоволенні вимог позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача 1 також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 192, 526, 527, 533, 546, 554, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,128, 141, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 192, 526, 527, 533, 546, 554, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,128, 141, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал», місцезнаходження якого: м.Львів , а/с№45, рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, , заборгованість за договором про надання кредиту № 4198 від 08.04.2008 року в сумі 2 759 188,95 грн., з яких 1466751,95 грн. залишок по тілу кредиту та 1292437,00 грн. залишок по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь на користь держави отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО):899998, рахунок отримувача: 6001 код класифікації доходів бюджету: 22030106 в розмірі 3 291 грн. 42 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення

до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шамотайло О.В.