Справа № 159/695/19
Провадження № 2/159/521/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Восковської О.А.

за участі:

секретаря судового засідання - Бакай Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась з даним позовом у суд. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, який є племінником позивача, будучи з 02.04.2007 року зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 фактично ніколи не проживав у вказаному помешканні, а лише за згодою попереднього власника був зареєстрований у будинку. 22.06.2018 року позивач набула у власність вказаний житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті діда її ОСОБА_3 Ураховуючи те, що відповідач не користується вказаним житлом, ніколи не проживав у нього і не проживає на даний час, позивач, з покликанням на ст.ст.71,72 ЖК України, ст.405 ЖК України, прохає визнати відповідача таким, що втратив право на користування вище вказаним житловим приміщенням, оскільки подальша реєстрація відповідача у належному позивачу житлі порушує право власності останньої і вона змушена сплачувати житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача в будинку.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.04.2019 року.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року підготовче засідання у справі було відкладено на 14.05.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю в суді підтвердження про належне повідомлення відповідача про час та місце підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено судовий розгляд справи на 11.06.2019 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, подавши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких також вказали про те, що заявлені позовні вимоги підтримують з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак, відповідно до ст.130 ЦПК України вважається таким, що був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, - що підтверджено письмовим повідомленням Укрпошти про невручення судової повістки через фактичну відсутність адресата за місцем реєстрації. Клопотання про відкладення судового розгляду, як і відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом установлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2018 року (а.с.8), що також стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2018 року №128562709 (а.с.9).

З долученої до матеріалів справи копії будинкової книги вбачається, що у вказаному будинку, крім позивача, зареєстрований з 02.04.2007 року також і відповідач у справі ОСОБА_2 (а.с.15,16,17). Вказана обставина підтверджена і довідкою Колодяжненської сільської ради Ковельського району від 08.11.2018 року №3128 (а.с.12).

Доводи позивача про те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації у вище зазначеному помешканні підтверджені актом обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , складеного комісією виконавчого комітету сільської ради, в якому також зазначено про те, що відповідач разом з сім`єю проживає в Італії в місті Неаполь (а.с.10). Наведене також підтверджується довідкою Колодяжненської сільської ради від 08.11.2018 року №3127 (а.с.11).

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом та доказів, що причини, у зв`язку з якими він був відсутні за місцем своєї реєстрації є поважними.

Ураховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку, що позов про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

На підставі ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.06.2019 року.

ГоловуючаО. А. Восковська