ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 1111/4754/12

провадження № 22-ц/4809/977/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 25 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

ПАТ «Родовід Банк» (стягувач у виконавчому провадженні) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В. О., зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_1 , в якій просив про таке:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В. О. при винесенні повідомлення від 14 січня 2019 року про повернення виконавчого листа у справі № 1111/4754/12, 2/1111/1225/12, виданого 24 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, стягувачу без прийняття до виконання;

скасувати повідомлення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В. О. від 14 січня 2019 року про повернення виконавчого листа у справі № 1111/4754/12, 2/1111/1225/12, виданий 24 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, стягувачу без прийняття до виконання;

зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В. О. прийняти до виконання виконавчий лист у справі № 1111/4754/12, 2/1111/1225/12, виданий 24 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов В. О. виніс повідомлення від 14 січня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав передбачених п. п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність доданої до заяви про відкриття виконавчого провадження квитанції про сплату авансового внеску, а також відсутність підпису уповноваженої особи на заяві про відкриття виконавчого провадження. Проте з таким рішення державного виконавця банк не погоджується і вважає його неправомірним так, як на адресу ПАТ «Родовід Банк» від відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходив акт про відсутність оригіналу платіжного доручення про сплату авансового внеску, який був доданий до заяви про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відсутні докази, зо заява про відкриття виконавчого провадження не підписана уповноваженою особою стягувача.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2019 року в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у ПАТ «Родовід Банк» відсутні докази, що могли б підтвердити доводи скаржника. Оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14 січня 2019 року, прийняте державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, оскільки інше судом не встановлено, а стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, виправивши виявлені виконавцем недоліки.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційний скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити заявнику у задоволені скарги у повному обсязі.

У скарзі стверджується про необґрунтованість судового рішення внаслідок неправильного застосування судом норм Закону України «Про виконавче провадження». Крім того вказано, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив рішення на припущеннях. Висновок суду про відсутність квитанції про сплату авансового внеску та про відсутність підпису уповноваженої особи на заяві про відкриття виконавчого провадження - є невірним. Суд не витребував у банка докази, відсутністю яких обґрунтував своє рішення.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшли.

Позиції сторін, висловлені у судовому засіданні в суду апеляційної інстанції

Заявник, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, але подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Башілов В. О. або інший представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_1 (боржник у виконавчому провадженні) повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, але особисто в судове засідання не з`явилася.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Головатюк С. А. в судовому засіданні заперечив проти вимог і доводів апеляційної скарги, які він оцінює як безпідставні. Надав усні пояснення по суті справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

24 березня 2013 року Ленінський районний суд м. Кіровограда видав виконавчий лист по справі № 1111/4754/12 на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 20 березня 2013 року згідно якого підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 110123,14 доларів США, прострочена заборгованість по процентам - 6110,98 доларів США, пеня - 682526,76 доларів США, 3% річних - 9726,33 доларів США, прострочена плата за проведення розрахунків - 21410 грн 65 коп, 3% річних - 1936 грн 36 коп, а всього в гривневому еквіваленті - 6483159 грн 82 коп.

В рахунок стягнення цієї заборгованості за кредитним договором у сумі 6483159 грн 82 коп підлягає зверненню стягнення на предмет застави: автомобіль марки BMW E 66/740 LI, рік випуску 2007 року, колір чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - седан легковий В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Кіровоградським РЕВ ДАЇ при УМВС України в Кіровоградській області шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни, на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Також стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» на відшкодування витрат по оплаті судового збору по 1 609 грн 50 коп з кожного.

ПАТ «Родовід Банк» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа по справі № 1111/4754/12, виданого 24 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда.

14 січня 2019 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов В. О., посилаючись на п. п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку із відсутністю доданої до заяви про відкриття виконавчого провадження квитанції про сплату авансового внеску, а також відсутністю підпису уповноваженої особи на заяві про відкриття виконавчого провадження.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови початку здійснення виконавцем примусового виконання рішення визначені ст. 26 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і яка втратила чинність з 19 травня 2019 року внаслідок визнання Конституційним Судом України її положень такими, що не відповідають Конституції України, згідно рішення цього Суду від 19 травня 2019 № 2-р(ІІ)/2019) було передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини другої статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

До заяви про примусове виконання рішення, яка подається представником стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. п. 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Згідно змісту ст. ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 55 Конституції України гарантовано право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб з метою захисту своїх прав і свобод.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У даній справі стягувач ПАТ «Родовід Банк» оскаржує рішення і дії державного виконавця по поверненню йому виконавчого документу без виконання.

Стягувач не погоджується з висновком державного виконавця про ненадання ним документу про сплату авансового внеску та про відсутність підпису уповноваженої особи банку на заяві про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз змісту ст. ст. 4 і 26 Закону № 1404-VІІІ, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а також розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень дає підстави стверджувати, що недоліки заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження (відсутність підпису уповноваженої особи) а також відсутність доданого до такої заяви документу, який підтверджує сплату стягувачем авансового внеску у повному розмірі (за виключення випадків, коли згідно з Законом авансовий внесок не сплачується) являється перешкодою для відкриття виконавчого провадження і мають наслідком повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Законодавство про виконавче провадження не містить інституту залишення заяви про відкриття виконавчого провадження без руху та надання стягувану часу для усунення її недоліків.

У зв`язку з цим державний або приватний виконавець, встановивши наявність вищеназваних недоліків, відповідно до імперативної норми ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ, зобов`язаний прийняти рішення про повернення виконавчого документу стягувану.

Звертаючись до суду зі скаргою, ПАТ «Родовід Банк», відповідно до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зобов`язаний був надати докази того, що авансовий внесок ним сплачений, а відповідний примірник документу, який підтверджує його сплату, направлено разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, підписаною уповноваженою особою, до органу державної виконавчої служби.

Проте свого процесуального обов`язку заявник не виконав і доказу сплати ним авансового внеску та копію заяви про відкриття виконавчого провадження суду не надав.

Відсутність доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано скаргу, стало підставою для ухвалення судом першої інстанції рішення про необґрунтованість скарги та відмову в її задоволенні.

Заперечуючи в апеляційній скарзі проти висновків суду, заявник знову не надав доказів обґрунтованості своєї скарги, тобто повторно не надав суду доказів сплати ним авансового внеску та копію заяви про відкриття виконавчого провадження, яка була б підписана його уповноваженою особою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи заявника та погоджується з висновками суду першої інстанції так, як доказів неправомірності рішення та дій державного виконавця суду не надано.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргумент апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко