Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/826/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

07 червня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зняти арешт з Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , та був накладений постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черокаського міського управління юстиції Пепчук від 17 травня 2010 року АА №795115, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21 травня 2010 року за №9854801. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, яке зареєстроване 21.05.210р. за №9854801 реєстратором - Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» МЮУ.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Відповідно до заяви від 24.09.2008р. він прийняв спадщину за законом. Відповідач, який є його рідним братом, згідно заяви від 24.09.2008р. відмовився від прийняття спадщини. Таким чином, згідно ст. 1261 ЦК України він є єдиним спадкоємцем першої черги спадщини, яка відкрилася після смерті їх з відповідачем матері - ОСОБА_3 У зв`язку із чим, він звернувся до другої Черкаської державної нотаріальної із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, 27.10.2018р. нотаріус своєю постановою відмовила йому у видачі такого свідоцтва, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна має місце запис про арешт домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 накладений постановою державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Пепчук від 17.05.2010р. АА №795115. Власником об`єкта обтяження зазначений ОСОБА_2 . При цьому державний виконавець без будь-яких підстав визначив, що дане домоволодіння є власністю ОСОБА_2 Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 08.12.2016р. за вих. №7739 станом на 01.01.2013р. власником даного домоволодіння в рівних частках є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Отже, на день прийняття державним виконавцем постанови від 17.05.2010р. власниками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 ніякого відношення до цього домоволодіння не мав і не має, тому і відмовився від спадщини після смерті їхньої матері на користь позивача. Таким чином, державним виконавцем було накладено арешт на чуже майно, що порушує право позивача на отримання спадщини, а тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина, на Ѕ частину житлового будинку з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із заяви №1916 від 24.09.2008р. Другій черкаській державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері.

В той же час, із заяви №1917 від 24.09.2008р. Другій черкаській державній нотаріальній конторі ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

Проте, постановою нотаріуса Другої державної нотаріальної контори О.А. Демиденко від 27.10.2018р. відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова, АА №795115, 17.05.2010р. Центральний відділ державної реєстрації виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, дв Пепчук.

Крім того, власником об`єкту обтяжуваного майна зазначений ОСОБА_2 .

Однак, з довідки №7739о виданої 08.12.2016р. КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 01.01.2013р. домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на двох власників у рівних частках: ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу посвідчений Першою черкаською державною нотаріальною конторою 19.06.1973р. №2-7453 та ОСОБА_4 , на підставі дублікату договору купівлі-продажу посвідченого Другою черкаською державною нотаріальною конторою 21.03.2007р. №1-693 по Ѕ частині за кожним.

Листом №15.1-36/42984 від 05.12.2018р. Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Ігоніну Г.О. відмовлено у наданні інформації відносно накладення обтяження на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він не є стороною у виконавчому провадженні.

Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на отримання спадщини після смерті матері, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має намір розпорядитися належним йому правом, а саме оформити спадщину після смерті матері, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадщину, внаслідок чого він позбавлена змоги оформити спадщину після смерті матері, проте підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,) до ОСОБА_2 (ЄДРПОУ не відомий, адреса: АДРЕСА_3 ) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт накладений на підставі постанови АА 795115 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.05.2010 року, Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , звільнивши з під арешту спадкове майно ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 21.05.2010 року за номером 9854801, вчинений реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (м. Черкаси, вул. Університетська, 33/1, к. 307).

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р. В. Демчик