Ухвала

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 278/2803/16-ц

провадження № 61-41128св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання ОСОБА_1 про виклик у судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Дятлом Володимиром Івановичем, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області

від 20 лютого 2018 року. з урахуванням ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 26 березня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 01 квітня 2007 року по 13 січня 2009 року.

Визнано об`єктом спільної сумісної власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею 39,6 кв.м, до якого належать: літня кухня, сарай, погріб, огорожа, колодязь.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , до якого належать: літня кухня, сарай, погріб, огорожа, колодязь.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , до якого належать: літня кухня, сарай, погріб, огорожа, колодязь.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 076,65 грн.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 19 червня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області

від 20 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю автомобіля марки RENAULT, модель - KANGOO, шасі № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 автомобіль марки RENAULT, модель - KANGOO, шасі

№ НОМЕР_1 , 2007 року випуску, реєстраційний номер

НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки RENAULT, модель - KANGOO, шасі № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, реєстраційнйи номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки RENAULT, модель - KANGOO, шасі № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішення в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю та визнання житлового будинку їх спільною сумісною власністю, - залишено без змін.

Рішення в частині розподілу судових витрат скасовано.

Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені нею судові витрати у розмірі 2 892,65 грн.

Додатковим рішенням Житомирського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області

від 20 лютого 2018 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 залишено без змін.

18 липня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю; ухвалити нове рішення, передавши справу повністю на новий розгляд, для продовження розгляду справи по суті, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Житомирського районного суду Житомирської області.

Зупинено виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2018 року та постанови апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

24 листопада 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду клопотання про виклик ОСОБА_1 у судове засідання.

Колегія суддів Верховного Суду вивчивши заявлене ОСОБА_1 . клопотання, дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстави для розгляду справи за участю сторін відсутні.

Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик у судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко