Справа № 133/316/19
Провадження № 22-ц/801/1139/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуСправа № 133/316/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області - Заїки О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Уньюган Октябрського району Тюменської області, Росія, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 виданого 01.11.1989 року.

Його батьками, відповідно до свідоцтва про його народження були: батько - ОСОБА_2 , а мати - ОСОБА_3 . Обоє за національністю українці.

На початку 90 років він разом з батьками переїхав проживати на Україну, в смт. Глухівці , Козятинського району, Вінницької області, де і проживає до даного часу.

Його батько - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області, а мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 також в смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області.

З початку 90-х років, тобто, періоду переїзду в Україну і до сьогоднішнього дня він проживає в смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області. Тут він відвідував дитячий садочок та у 2005 році закінчував Глуховецьку середню загальноосвітню школу, тобто, отримав базову загальну середню освіту.

Однак громадянства України він не набув, а також, і не отримав загальногромадянського паспорта, оскільки на момент смерті батьків він був неповнолітнім, а батьки, тобто, його законні представники, за свого життя не надали до паспортного відділу необхідних документів для отримання ним громадянства України, хоча все своє свідоме життя він проживав в смт. Глухівці , Козятинського району , Вінницької області.

Встановити даний факт йому необхідно з метою отримання громадянства України.

Рішенням Козятинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Уньюган, Октябрського району, Тюменської області, Росія, постійно проживав на території України за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 24 серпня 1991 року, включно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Заїка О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Уньюган Октябрського району Тюменської області, Росія, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 виданого 01.11.1989 року.

Батьками заявника відповідно до його свідоцтва про народження були: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_3 , які обоє за національністю були українці.

Батько заявника - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області, а мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 також в смт. Глухівці, Козятинського району, Вінницької області.

З довідки Глуховецької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 21.09.2018 року вбачається, що в карточці № 237413, заведеної на ім?я ОСОБА_1 , вказано, що він з 03.01.1991 року стояв на обліку і з цього часу постійно запрошувався на прививки, відвідував лікаря, лікувався в 1991 році (останій запис 03.06.1991 року) і вибув з обслуговування даної дільниці лише 24.03.1992 року.

З розгорнутої довідки Глуховецької селищної ради Козятинського району №471 від 13.03.2019 року щодо проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Глуховецької селищної ради вбачається, згідно записів по погосподарській книзі за 1991-1995 роки ПГО №1192 в смт. Глухвці, вул. Чекістів (в даний час вул. Богатчука) зазначено сина - ОСОБА_1 , при цьому, даних про прибуття та вибуття не має. В погосподарських книгах за 1996-2000 роки та 2001-2005 роки є відмітки про тимчасово відсутніх членів сім?ї, однак, висновок про відсутність в цей період ОСОБА_1 в смт. Глухвці зробити не можна, оскільки з 1997 по 2005 роки він навчався в Глуховецькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Козятинського району Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 21.06.2005 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначають Конституція України, Закон України «Про громадянство України».

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (далі - Порядок).

Порядком передбачено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються до органу за місцем постійного проживання особи. На території України - це територіальні органи Державної міграційної служби України, а за кордоном - консульські установи України, підпорядковані Міністерству закордонних справ України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» право на набуття громадянства України за територіальним походженням має особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (українець) та ОСОБА_3 (українка), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 01 листопада 1989 року (а.с.6).

Однак ОСОБА_1 не скористався своїм правом на набуття громадянства України за територіальним походженням, адже його батьки були громадянами України. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 03 липня 2006 року (а.с.7), батько заявника - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого 07 травня 2007 року (а.с.8).

Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо недоведеності факту проживання ОСОБА_1 на території України з 24.08.1991 року, оскільки з наданих суду першої інстанції доказів не можна зробити висновок з якого часу ОСОБА_1 дійсно проживає на території України. Зокрема як на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надав довідку Глуховецької амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 21.09.2018 року, відповідно до якої в карточці № 237413, заведеної на ім?я ОСОБА_1 , вказано, що він з 03.01.1991 року стояв на обліку і з цього часу постійно запрошувався на прививки, відвідував лікаря, лікувався в 1991 році (останій запис 03.06.1991 року) і вибув з обслуговування даної дільниці лише 24.03.1992 року. Проте останній запис в довідці зазначений 03.06.1991 року, даних про те, що ОСОБА_1 і надалі знаходився на території України немає.

Також, ОСОБА_1 надав відповідь Глуховецької селищної ради на адвокатський запит, згідно якої заявник вибував до м. Югорськ, Росія на чотири роки з 1996 року до 2000 року та з 2001 року до 2005 року. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 неодноразово виїжджав з території України на досить тривалий час.

Поряд з іншим суд першої інстанції зазначив, що батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами України, які незадовго після виповнення ОСОБА_1 16 років померли, у зв`язку з чим останній не набув громадянства України та не отримав загальногромадянський паспорт. Однак колегія суддів звертає увагу на те, що батько ОСОБА_1 помер у 2006 році, матір - у 2007 році, проте ОСОБА_1 звернувся до Козятинського районного сектору управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про видачу паспорта лише у 2015 році, тобто з часу смерті матері (2007 року) заявник не вчиняв жодних дій ,спрямованих на отримання паспорта громадянина України.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов невірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки неправильне застосування районним судом норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області 576,30 грн. витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко