Справа № 545/3156/15-ц
Провадження 2-п/545/31/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Кудря А.Р.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2016р. по справі № 545/3156/15ц за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2016р. по справі № 545/3156/15ц за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що В кінці серпня 2019 року заявнику при спілкуванні з державним виконавцем Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області при розгляді питання про наявність боргів по несплаті аліментів, стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області, котрим стягнуто з відповідача заборгованість на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором.

Звернувшись до канцелярії суду вияснилося, що так дійсно наявна цивільна справа по котрій стягнуто борг з ОСОБА_1 .

04 вересня 2019 року за офіційною заявою канцелярією суду було видано копію заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області по цивільній справі № 545/3156/15-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ознайомившись зі змістом заочного рішення, з ним погодитися не може, так як вважає, що сума Боргу котра пред`явлена до відповідача, значно завищена, та не відповідає умовам кредитного договору, не надано всіх належних та допустимих доказів наявності боргу та всіх бухгалтерських документів, що їх підтверджує, а тому для захисту свого конституційного права, вимушений звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, так як відповідач не з`являвся до суду із поважних причин, та наявні істотні докази котрі при їх долученні до суду, результат розгляду справи був би іншим ніж це встановлено в рішенні суду, з огляду наступних пояснень та тверджень.

Як встановлено в заочному рішенні, у судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його відсутності не надавав. За таких обставин, проводиться заочний розгляд справи.

Однак зазначає, що повідомленим відповідач належним чином не був, що свідчить невручення судових повісток та відсутності підпису на кореспонденції, а запис про «закінчення терміну для зберігання» на поштовому конверті, не свідчить про вручення такої кореспонденції та не може служити доказом неотримання повісток за відмовою отримувача від такого поштового надсилання.

Як зазначено в рішенні суду, що 02 жовтня 2013 року позичальник уклав договір № з ПАТ «ОТП Банк» та отримав кредит в розмірі 19 944,00 грн. зі сплатою відсотків 0,01% річних строком на 02 жовтня 2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії (в редакції ЦПК України на моменту ухвалення рішення).

Тому вважає, що з 03.09.2019 року почався десятиденний строк для подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України), за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Тому вважає, що з 04.09.2019 року почався строк для подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

По-перше, підстави поважності причин відсутності відповідача при розгляді даної цивільної справи.

Судом в мотивувальній частині рішення зазначено, що «відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився до суду».

Однак, судових повісток відповідач не отримував та не знав про судові засідання та призначене судове засідання на 05.04.2016 року в котрому і було прийнято заочне рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 74 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду), судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України зазначено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Однак, судових повісток про призначені засідання відповідач не отримував, кур`єром йому передано не було, що свідчить про відсутність повідомлення відповідача належним чином, у такому разі судове засідання повинне було бути відкладене.

Частиною 5 ст. 74 ЦПК України, що лише у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що виклик вручене належним чином, однак, звертаю увагу Суду на те, що потрібна саме відсутність відповідача за місцем реєстрації, що повинне бути зазначене на поштовому конверті, як причину повернення повідомлення, тобто "адресат вибув". Таких відомостей до суду не надходили, а тому припустити, що сторона справи відсутня за місцем реєстрації, не можливо, тобто відсутні відомості про належність повідомлення.

Рішенням Конституційного суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року, у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, в абз. 2 п. 6,4. рішення зазначено, що Конституційний Суд України виходить з того, що учасники процесу повинні бути проінформовані про час і місце проведення судового засідання, тому що це є гарантією права особи на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 75 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

В супереч вищевикладеного, доказів отримання відповідачем судових повісток в матеріалах цивільної справи відсутні, що призвело до порушення його інтересів на рівність прав та обов`язків учасників сторін по справі, законності та справедливості винесення рішення, право на залучення правозахисника та особливо надання доказів в обґрунтування заперечень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» (Рим, 1950 року, Право на справедливий суд), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно пункту 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (надалі по тексту - Правила) зазначено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно пункту 110 Правил, у разі коли адресат не з`явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на ІНФОРМАЦІЯ_1 скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.

Всупереч зазначеної вимоги, в поштовій скринці повідомлення про судові повістки відсутні, що дає підстави стверджувати, що працівники пошти не здійснювали вручення відповідачу за адресою місця проживання, судових повісток, які повинні були йому направлятися та вручатися під особистий підпис, що в свою чергу порушує конституційні права на справедливий розгляд справи в суді.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду, як джерело права.

Виходячи із судової практики Верховного Суду, 25 квітня 2018 року було зроблено висновок, котрий зазначений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (Луспеник Д.Д., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,Черняк Ю. В.) по цивільній справі № 295/5011/15-ц (провадження № 61-1125св17) та зазначено, що відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями частини першої статті 158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Однак, ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності відповідача та її представника, щодо яких відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 04 травня 2017 року, суд розгляд справи не відклав, причини їх неявки в судове засідання не з`ясував, порушив конституційне право відповідача на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості надати суду докази та навести доводи,чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Апеляційний суд, зазначивши, що розгляд справи без участі відповідачів, які не були повідомлені про час та місце розгляду справи, є формальним міркуванням, не звернув уваги на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення і ухвалення власного рішення.

При цьому висновок апеляційного суду про те, що відповідачі свідомо не отримували повістки, реалізуючи своє диспозитивне право на участь у справі, був би правильним лише у разі, якщо було б доведено, що відповідачі, знаючи, що на їх адресу надійшов рекомендований лист з суду, не отримували його. Проте таких обставин судом не установлено.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Отже, підсумовуючи вищевказане, вважає, що у відповідача були поважні причини відсутності при розгляді справи і його позбавили правового захисту продовживши розгляд справи. Також необхідно звернути увагу, що на момент розгляду справи відповідач не був присутній за місцем проживання, а перебував за кордоном.

По-друге, докази котрі мають істотне значення для правильного вирішення справи та відсутність котрих вплинуло на прийняття заочного рішення в сторону позивача.

22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н.

Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, отже, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за зазначеним кредитним договором (а.с.16-23).

Відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі зокрема, в п. 1.2, з підпунктами, а також, сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором п.п. 1.4, 1.5 кредитного договору, з підпунктами. Згідно з п. 1.4.2 з підпунктами, частини 2 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (а.с.7).

Зобов`язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків.

Станом на 20.08.2015 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за кредитним договором складає 18835,25 грн.

Згідно з п. 1.4.3 частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до п.1.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Станом на 25.08.2015 року заборгованість відповідача по нарахованим та не сплаченим відсоткам за кредитним договором складає 1.84 грн.

Відповідно до п. 1.4.4 кредитного договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів, що є невід`ємною частиною даного договору. Заборгованість зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 6604,17 грн.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальним принципом змагальності сторін у цивільному процесу, визначеного ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно п. 1 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (надалі Інструкція), план рахунків бухгалтерського обліку банків України (далі - План рахунків) - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності.

Відповідно до п. 3 Інструкції, інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України встановлює порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку, визначає характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями.

За рахунками Плану рахунків відображаються операції, що визначені законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, відповідно до їх економічної суті.

Згідно п. 11 Інструкції, у класі 2 Плану рахунків відображаються операції з клієнтами, зокрема операції за розрахунками, наданими кредитами та залученими вкладами (депозитами). Рахунки цього класу використовуються для обліку операцій за розрахунками з клієнтами (крім банків) - суб`єктами господарювання, органами державної влади та самоврядування, фізичними особами.

2203 - Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам

Призначення рахунку: облік довгострокових кредитів на поточні потреби, що надані фізичним особам.

За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів.

За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості; суми заборгованості, що перераховані на рахунок простроченої заборгованості.

2207 - Прострочена заборгованість за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам

Призначення рахунку: облік простроченої заборгованості за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам.

За дебетом рахунку проводяться суми простроченої заборгованості за наданими кредитами.

За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості за наданими кредитами;суми списання безнадійної заборгованості.

2909 - Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку

Призначення рахунку: облік сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку, наприклад, невиплачені перекази для бенефіціарів, які не мають рахунку в банку; суми коштів, що отримані для зарахування на вклади клієнтів банку.

За кредитом рахунку проводяться суми кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

За дебетом рахунку проводяться суми погашення кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

2620 Кошти на вимогу фізичних осіб

Призначення рахунку: облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт.

За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; надані кредити овердрафт.

За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки простроченої заборгованості.

Однак жодного доказу надання позичальнику кредитних коштів позивач не надав, окрім довідки про наявність боргу, який не відповідає дійсності.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, Банк не надав жодного доказу надання та отримання позичальником коштів, а саме, по-перше:

- не надано копії Договору на відкриття поточного рахунку позичальника № 2620, на підставі котрого банк начебто зараховував кредитні кошти.

- не надано заяву про відкриття даного розрахункового рахунку до договору про відкриття поточного рахунку.

- не надано заяву про видачу готівки або платіжного доручення про перерахування коштів.

- не надано банківських виписок з рахунків відкритих на підставі умов договору.

- не надано виписку Банку та підтверджуючі первинні документи Банку щодо нарахування та сплати пені і штрафних санкцій.

- не надано завірених належним чином меморіальних ордерів по оборотам по рахункам щодо перерахування відповідачу коштів обумовлених кредитним договором.

- не надано витяги з оборотно-сальдових відомостей по рахункам або копії документів, оформлених у відповідності до вимог діючого законодавства, а саме п. 2.3., 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року починаючи з 03.07.2012 року по дату надання таких відомостей.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, пунктом 2.1. вказано банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке:

а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу;

б) умови кредитування, зокрема:

можливу суму кредиту;

строк, на який кредит може бути одержаний;

мету, для якої кредит може бути використаний;

форми та види його забезпечення;

необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача;

тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо);

переваги та недоліки пропонованих схем кредитування;

в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням:

процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо);

варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги;

можливості та умов дострокового повернення кредиту;

г) інші умови, передбачені законодавством.

Згідно пункту 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Таким чином, договір від 27.12.2010 року, не містить істотних умов, прописаних в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, а саме: а) відомостей про державні субсидії, на які споживач має право, та спосіб їх отримання; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; в п. 2.4. зазначених правил вказано, що банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією, позивач не надав документів, що відповідач був письмово ознайомлений з істотними умовами договору.

Також позивач не надав всіх бухгалтерських документів, що стосуються наявності заборгованості (Документи по ПАТ «ОТП Банк»), документів що стосуються дійсності укладеного договору факторингу, оплати по даному договору та чітких документів з розміру заборгованості, їх період нарахування та інші документи в обгрунтування дійсності заборгованості та правових підстав стягнення боргу.

Також вважає, що позивач і пропустив строк давності для звернення до суду, однак це можна перевірити лише скасувавши заочне рішення та призначення справи по суті.

Отже, підсумовуючи вищевказане, вважає, що відповідач, не був присутній на судових засідань з поважних причин, про що свідчать матеріали справи про невручення йому судових повісток, що являється однією із підстав перегляду заочного рішення, наведені в заяві доводи про неправомірність позовних вимог, необґрунтованість поданих доказів та їх неналежність, невідповідністю умов кредитування до правових позицій Верховного Суду є істотними для вирішення питання, а без скасування заочного рішення, вирішення справи буде не повним та необґрунтованим.

В судове засідання сторони не з`явились однак повідомлялись належним чином, від представника заявника на адресу суду надійшла заява, в якій прохала заяву задовольнити, заочне рішення скасувати, а розгляд справи провести без їх участі.

Судом встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2016 року ухваленого по цивільній справі № 545/3156/15-ц Позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № від 02.10.2013 року у сумі 25441,26 грн.;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судовий збір в сумі 1218 грн.;

Відповідно до ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України , заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Із заочним рішенням заявник ознайомився лише 04.09.2019 року коли його представник отримав копію рішення, про що є відповідна відмітка на заяві.

Відповідно ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3,4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги про перегляд заочного рішення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню оскільки відповідач дійсно належним чином не був повідомлений про судові засідання оскільки на конвертах стоїть відмітка «не проживає» і докази на які посилається заявник мають істотне значення для розгляд справи по суті і дані докази не були надані відповідачем до суду в ході розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-288, 259-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.04.2016р. по справі № 545/3156/15ц за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Скасувати заочне рішення ухвалене 05.04.2016 року в цивільній справі № 545/3156/15ц за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Призначити справу до судового розгляду в загальному порядку на 19.11.2019 року року о 08 год. 50 хв. в приміщенні Полтавського районного суду.

Відповідно до вказаної дати надати відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Г.Потетій