Справа № 211/3390/19
Провадження № 2/211/1712/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

28 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

представника відповідача

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнила, вказавши, що в період з 14.10.1969 р. по 05.12.2017 р. вона працювала у відповідача, звільнившись за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Станом на дату звільнення сума заборгованості по заробітній платі становила 72 127,62 грн., 12 жовтня 2018 р. їй виплачено 72 099,93 грн., залишок склав 27,69 грн., які вона стягнула рішенням суду від 29.11.2018 р., та середній заробіток за час затримки за період з 06.12.2017 р. по 10.10.2018 р. включно. Середній заробіток за час затримки за період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 24.10.2018 р. по 31.12.2018 р. стягнуто за рішенням суду, справа № 211/6073/18, виконавчий лист передано до виконання до виконавчої служби. Середній заробіток за час затримки за період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 01.01.2019 р. по 28.02.2019 р. стягнуто за рішенням суду, справа № 211/887/19, виконавчий лист передано до виконання до виконавчої служби. Період затримки повного розрахунку з нею при звільненні з 01.03.2019 р. по 31.08.2019 р. становить 124 робочих дня, тому просить стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні працівника за вказаний період в сумі 50 358,68 грн.

Ухвалою суду від 27.06.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 раніше надавала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Предстаник відповідача АТ «НДПІ «Механобрчормет» до суду не зявився, про слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14 жовтня 1969 року по 05 грудня 2017 року перебувала в трудових відносинах з Акціонерним товариством «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (а.с. 8 - копія трудової книжки).

Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2018 року з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, в сумі 27,69 грн., середній заробіток в сумі 86 812,41 грн. та інфляційну складову в сумі 12 190,68 грн. Виконавчий лист передано на виконання (а.с. 14, 15 - копії виконавчого листа, заяви).

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2019 року з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника за період з 11.10.2018 р. по 31.12.2018 р. в сумі 22 823,92 грн. Виконавчий лист передано на виконання (а.с. 16, 17 - копії виконавчого листа, заяви).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2019 року з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника за період з 01.01.2019 р. по 28.02.2019 р. в сумі 16 710,37 грн. Виконавчий лист передано на виконання (а.с. 18, 19 - копії виконавчого листа, заяви).

Станом на час винесення рішення виконавче провадження щодо стягнення з відповідача заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, в сумі 27,69 грн відкрито (АСВП 58051467), рішення суду не виконано.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 365/470/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, згідно пунктом 8 розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В якості доказу нарахованої, але не сплаченої станом на дату звільнення суми заборгованості по заробітній платі, позивачем надано копії розрахункових листків (а.с. 11), який суд приймає в якості належного доказу, оскільки розрахунково-платіжна відомість працівника (розрахунковий листок) є одним із первинних бухгалтерських документів, визначених наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», поряд з табелем обліку використання робочого часу та розрахунково-платіжною відомістю (зведеною).

Згідно розрахункового листка за жовтень 2017 р., позивач відпрацювала 20 робочих днів та їй нараховано оклад по дням в сумі 8 200,00 грн.

У листопаді 2017 року вона відпрацювала 3 робочих дні та їй нараховано оклад по дням в сумі 1 174,09 грн.

Таким чином, виходячи з розрахунку 9 374,09 грн. (8 200,00 грн. + 1 174,09 грн. ) / 23 дні (20+3 днів), середньоденний заробіток позивача складає 407 грн. 57 коп.

Період затримки розрахунку при звільненні з 01.03.2019 р. по 31.08.2019 р. становить 124 робочих дня (20 днів березня 2019 року, 20 днів квітня 2019 року, 22 дня травня 2019 року, 18 днів червня 2019 року, 23 дня липня 2019 року, 21 день серпня 2019 року) .

Середньомісячний заробіток позивача, виходячи з викладеного, складає 407,57 грн. х 124 дня = 50 538,68 грн.

Встановлених законом підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами власне про розмір основної заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

За таких обставин та відповідно до положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню, становить 50538,68 грн., однак позивач просить стягнути 50358,68 грн., тому суд дотримуючись принципу диспозитивності та не маючи можливості вийти за межі позовних вимог вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при поданні до суду було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., то він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як позовні вимоги позивача задоволенні у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 82, 141, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника за період з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року включно в сумі 50 358 (п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 68 копійок та судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко