Провадження № 2/537/392/2019
Справа № 537/193/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого судді Хіневича В. І., за участю секретаря судових засідань Гавриш А. Ю., позивача ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача Сніжко Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчуці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі та виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним наказ № 76 від 22.12.2018 року про припинення з нею трудового договору по п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновлення з 22.12.2018 року на посаді фельдшера ветеринарної медицини Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.12.2018 року по день поновлення її на роботі.

В обґрунтування позову зазначила, що вона працює з 01.02.1995 року в Кременчуцькій районній державній лікарні ветеринарної медицини. З 20.06.2012 року по день звільнення працювала фельдшером ветеринарної медицини. На підприємстві числиться 37 працівників. Із них, безпосередньо лікарською справою займається лише 9 осіб. За свої кошти або кошти клієнтів, вони повинні були придбати інструментарій, лікарські та дезінфікуючі засоби. Щоб відстоювати свої та колег соціального-економічні права, 07.12.2017 року вона вступила до Вільної профспілки міста Кременчука та була обрана 22.01.2018 року до виборного профспілкового органу Первинної профспілкової організації Кременчуцької державної лікарні ветеринарної медицини Вільної профспілки міста Кременчука, згідно протоколу установчих зборів. Повідомлення про обрання її до складу виборного профспілкового органу було надіслано вих. № 3 від 27.02.2018 року та зареєстровано під № 39 від 01.03.2018 року. Також, була надана копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємств та громадських формувань, присвоєний ідентифікаційний код юридичної особи 41958537. Відразу після створення первинної профспілкової організації вони намагалися створити спільний представницький орган з альтернативною профспілкою, щоб внести зміни і доповнення до діючого колективного договору, щоб мати можливість вирішити питання в законний спосіб, не тільки по забезпеченню усім необхідним, а також і по оплаті праці в період ліквідації інфекційних спалахів та засобів індивідуального захисту при даних спалахах. Роботодавець щоб не вирішувати дані питання, розпочав дії з приводу ліквідації первинної профспілкової організації шляхом скорочення чисельності фахівців підприємства, які є членами Вільної профспілки. 23.03.2018 року її вперше попередили, що нібито, згідно постанови КМУ № 710 від 11.01.2016 року «Про ефективне використання державних коштів», для раціонального використання державних коштів прийнято рішення про скорочення штату працівників та нібито відповідно до наказу № 13 від 28.02.2018 року посада фельдшера ветеринарної медицини підлягає скороченню по п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Отримавши попередження, вона побажала отримати фінансово-економічне обґрунтування цього рішення, яке було прийнято в односторонньому порядку роботодавцем, так як вона мала права водія і могла суміщати не тільки фельдшерську роботу, а й посаду водія, сторожа, санітара, економіста, бухгалтера, навіть керівника підприємства, маючи великий досвід, таку ж саму освіту як керівник підприємства, але який немає такого досвіду в практичній фельдшерській роботі. Дане попередження, враховуючи ті порушення чинного законодавства, які допустив роботодавець, вона розцінювала як жарт, тим більше, що в 2018 році вівся прийом працівників на підприємстві, їй відомо, що був прийнятий санітар. 27.04.2018 року під № 132 булло надіслано листа про нібито надання погодження на скорочення трьох посад фельдшерів ветеринарної медицини, членів Вільної профспілки. У даному листі був навіть вказаний економічний ефект фонду заробітної плати, в разі скорочення працівників та вказаний дефіцит кошторису, який зменшився до 11059 грн. Начальник Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини Лагутік О. Л. вважає, що звільнивши фельдшерів ветеринарної медицини, які безпосередньо беруть участь не тільки в лікуванні тварин м. Кременчука та прилеглих регіонів, а й ліквідації спалахів інфекційних захворювань, вона змогла б добитися економічного ефекту. Про можливий спалах інфекційних захворювань, чомусь її, як керівника підприємства, дане питання не турбує. Мало того, вона не побажала звільнити працівників допоміжних посад, але зберегти фельдшерський та лікарський потенціал підприємства. До профспілкової організації якою є Вільна профспілка міста Кременчука, роботодавець навіть не побажав звернутися. 20.06.2018 року була подана позовна заява про визнання наказу № 37 від 30.05.2018 року незаконним. Під час розгляду справи, а саме 04.07.2018 року відповідачем видано наказ № 47 про поновлення її на роботі. Однак тільки, 13.12.2018 року вона дізналася про існування наказу № 47 після ознайомлення її з матеріалами цивільної справи. Нею була направлена заява на адресу відповідача, в якій вона просила повідомити відповідача, коли та куди її потрібно з`явитися, щоб ознайомитися з вказаним наказом та приступити до виконання своїх професійних обов`язків. 05.01.2019 року на адресу її проживання надійшов рекомендований лист, з листа вона дізналася, що наказом № 76 від 22.12.2018 року її звільнено з посади фельдшера ветеринарної медицини з 22.12.2018 року згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. Роботодавець безпідставно звільнив її 31.05.2018 року з посади фельдшера ветеринарної медицини, потім поновив її на роботі, та скоротив її посаду. Все це відбулося коли її позовна заява перебувала в Крюківському районному суді м. Кременчука. Наказом № 76 від 22.12.2018 року повторно звільнив її за нібито прогули. Вважає дії відповідача неправомірними, які порушують її конституційні права.

26.02.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній просить відмовити в задоволенні позову позивача, на обґрунтування зазначено, що

даний позов є необґрунтованим, невмотивованим, в якому спотворені фактичні дані, на які посилається позивач, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Головним напрямком роботи відділу не заразної хвороби та профілактики неплідності тварин Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини є державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд, видача супровідних та дозвільних документів. В штатному розписі значилися 4 посади фельдшерів, які по своїх функціональних обов`язках не могли наділятися функціями уповноважених осіб. їх зайнятість протягом робочого дня була мінімальною, функції були обмежені. Фонд заробітної плати лікарні обмежений. Утримання фельдшерів в штаті установи в такій кількості стало недоцільним. В лютому 2018 року почалися перемови з Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області по скороченню в відділі незаразної хвороби та профілактики неплідності тварин посад фельдшера на три одиниці. Під скорочення попадали три посади, які займали ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .. Цим працівникам завчасно було направлено попередження про скорочення їхньої посади. ОСОБА_1 про скорочення її посади була попереджена 23.03.2018 р., де мається її підпис. 27.04.2018 р. про скорочення трьох посад фельдшерів письмово було повідомлено ППО КРДЛВМ ВПмК в особі ОСОБА_5 . Згідно листа від 03.05.2018 р. ППО КРДЛВМ ВПмК не погоджувалася зі скороченням трьох посад фельдшерів. Про скорочення трьох посад фельдшерів також було повідомлено постійну ППО КРДЛВМ 23.05.2018 р. відбулося засідання профспілкового комітету Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини за участю всіх працівників Пищалки I.A., ОСОБА_1 , ОСОБА_6 1 ОСОБА_7 посади яких скорочувалися, на якому була дана згода на скорочення трьох посад фельдшерів ветеринарної медицини. 30.05.2018 року був виданий наказ за № 37 «Про звільнення працівників», згідно п. 1 якого із займаних посад були звільнені фельдшери ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 з виплатою вихідної допомоги та компенсації за дні невикористаних відпусток за відпрацьований період з 07.12.2017 р. по 31.05.2018 року у відповідності п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату. Згідно п. 2 даного Наказу Пищалку ОСОБА_8 - фельдшера ветеринарної медицини було переведено на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини. Як було встановлено пізніше, на час винесення наказу № 37 від 30.05.2018 року скорочення трьох посад фельдшерів ветеринарної медицини не було погоджено із Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області, а тому фельдшери ветеринарної медицини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були звільнені із займаних посад передчасно, тобто неправомірно. В зв`язку з цим 04.07.2018 року по КРДЛВМ був виданий наказ № 47, яким дія пункту 1 наказу № 37 від 30.05.2018 року була скасована, а звільнені працівники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були поновлені на попередніх посадах з 01.06.2018 року з виплатою кожному середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Після винесення такого наказу ОСОБА_4 був повідомлений по мобільному телефону про поновлення його на роботі і він відразу із 06.07.2018 року приступив до роботи, та йому відповідно наказів № 47 та № 48 була виплачена заробітна плата за час вимушено прогулу за період із 01.06.2018 року по 05.07.2018 року. Починаючи з дня винесення наказу № 47, також виконувалися різні спроби на повідомлення ОСОБА_1 про поновлення на роботі. 06.07.2018 року за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 був направлений рекомендований лист та наказ № 47 від 04.07.2018 року про поновлення її на роботі, який повернувся назад з відміткою працівників пошти про відсутність адресата дома. На неодноразові телефонні дзвінки на її мобільний телефон вона не відповідала, просто не брала трубку, хоча дзвінки були чутні. Крім того, аналізуючи обставини, вказані позивачкою, що вона до 13 грудня 2018 року не знала про наказ № 47, тобто що її поновлено на роботі, можна з достовірністю стверджувати, що позивачка вводить суд в оману. В підтвердження цього свідчить той факт, що під час судового засідання 21.11.2018 року позивачці та її представнику офіційно було повідомлено, що наказ № 37 від 30.05.2018 року в частині її звільнення наказом № 47 від 04.07.2018 року скасований та вона поновлена в посаді фельдшера ветеринарної медицини. Також, представником відповідача позивачці запропоновано негайно вийти на роботу. Представником відповідача адвокатом Сніжко Г.І. 21.11.2018 р. надано представнику позивачки наказ № 47 під підпис, а сама позивачка відмовилась від отримання даного наказу, а також від підпису, що вона ознайомлена з наказом № 47 про поновлення її на роботі. 23.11.2018 року працівники КРДЛВМ зв`язалися із ОСОБА_1 по мобільному телефону і запропонували їй вийти на роботу, де узгодити всі питання, пов`язані з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу та посадою, на якій вона може працювати, на що вона відключилася від телефонного зв`язку та на місце роботи не вийшла. Все це свідчить в небажанні виходити на роботу та отримувати заробітну плату за сумлінну працю, а отримати кошти за рахунок інших. В грудні 2018 року в КРДЛВМ по пошті поступив лист від ОСОБА_1 , датований нею 11.12.2018 року, в якому вона пише, що в судовому засіданні дізналася про готовність КРДЛВМ поновити її на роботі, а тому просить повідомити п про час, дату, місяць та рік та куди вона повинна заявитися щоб ознайомитися з наказом та приступити до роботи. Невихід ОСОБА_1 на роботу з 22.11.2018 року вважаємо за прогули. ППО КРДЛВМ дала згоду на звільнення ОСОБА_1 згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 та її небажання виходити на роботу, тобто скоєння системних прогулів на протязі одного місяця, 22.12.2018 року був виданий наказ № 76 про її звільнення з роботи по п.4 ст. 40 КЗпП України.

16.04.2019 року до суду надійшов відгук на відзив від позивача, відповідно до якого, вказала, що роботодавцем при винесенні наказу № 76 від 22.12.2018 року, яким її звільнено з посади фельдшера ветеринарної медицини допущено численні порушення норм діючого трудового законодавства України, а тому вважає що відзив відповідача ґрунтується на припущеннях та домислах та просить задовольнити позовні вимоги.

26.02.2019 року ухвалою суду провадження по справі було зупинено до вирішення питання про відвід судді Хіневича В. І.

06.03.2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Хіневича В. І., відмовлено.

13.03.2019 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 . просили задовольнити позов з підстав вказаних у позові, та у відгуки на відзив, в подальшому позивач надала заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу зробити з інформації наданої представником відповідача..

В судовому засіданні представник відповідача за угодою адвокат Сніжко Г. І. в задоволенні позову просив відмовити з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, в подальшому останнім надано заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.02.1995 року була прийнята на посаду ветеринарного санітара кременчуцького міського підприємства (лікарня) державної ветеринарної медицини; 17.01.2003 року Кременчуцьке міське підприємство(лікарня) державної ветеринарної медицини реорганізовано в Кременчуцьку міську лікарню державної ветеринарної медицини. Підстава наказ Державного департаменту ветеринарної медицини № 57 від 23.10.2002 року «Про утворення територіальних органів Державного департаменту ветеринарної медицини»; 20.06.2012 року переведена на посаду фельдшера ветеринарної медицини краківської дільниці ветеринарної медицини4 06.12.2017 року звільнена згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України по переведенню до Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини; 07.12.2017 року прийнята на посаду фельдшера ветеринарного відділу незаразних хвороб та профілактики неплідності тварин; 31.05.2018 року звільнена із займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КзпП України в зв`язку із скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Наказом № 76 від 22.12.2018 року звільнено ОСОБА_1 з посади фельдшера ветеринарної медицини з 22.12.20218 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставами звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу № 76 від 22.12.2018 року є неявки на роботу з 22.11.2018 року, які є прогулами.

Також, в наказі № 76 від 22.12.2018 року зазначено, що наказом №37 від 31.05.2018 року ОСОБА_1 була звільнена з посади фельдшера ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб та неплідності тварин Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини згідно п.1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату. Наказом № 47 від 04.07.2018 року ОСОБА_1 була поновлена на посаді. Адміністрація прийняла всі міри для ознайомлення ОСОБА_1 із даним наказом, щоб остання приступила до виконання своїх посадових обов`язків. По місцю її проживання відправлено листом з повідомлення копію наказу №47 від 04.07.2018р та повідомленням, що вона повинна негайно приступити до виконання, своїх обов`язків. Одночасно працівники робили неодноразові спробі додзвонитись на її мобільний телефон. Так як на цей час ОСОБА_1 подала позов про поновлення її на роботі, то одночасно і в суд було направлено копію наказу №47 від 04.07.2018 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Незважаючи на всі спроби, офіційно довести наказ №47 до ОСОБА_1 не вдалося. 21.11.2018 року під час судового засідання ОСОБА_1 було офіційно повідомлено про наказ №47 від 04.07.2018 року та про те, що вона поновлена на попередній посаді і повинна негайно приступити до роботи. В цей же день копія наказу №47 від 04.07.2018 року була вручена під підпис її представнику Лашко С.С. Від отримання копії наказу та підпису про те, що вона ознайомлена з цим наказом ОСОБА_1 відмовилась. 23.11.2018 року провідний бухгалтер ОСОБА_9 зв`язалась з ОСОБА_1 по мобільному телефону і також повідомила, що вона згідно наказу №47 від 04.07.2018 року поновлена на роботі на попередній посаді з 05.07.2018 року і повинна негайно вийти на роботу. Незважаючи на те, що 21.11.2018 року ОСОБА_1 була офіційно ознайомлена з наказом №47 від 04.07.2018 року про те, що вона з 05.07.2018 року виходити на своє робоче місце. Замість цього прислала по місцю роботи лист, в якому насмішкою вказала, що ніби вона не знає ОСОБА_10 її місце роботи. По даному факту проведено службове розслідування, згідно висновку якого за дані порушення ОСОБА_1 заслуговує звільнення за прогули. Первина профспілкова організація Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини дала погодження на звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч. 6 ст. 43 КЗпП України, якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган.

Судом встановлено, що протоколом № 6 засідання профспілкового комітету Кременчуцької районного державної лікарні ветеринарної медицини від 05.12.2018 року, надано погодження Кременчуцькій районній державній лікарні ветеринарної медицини на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України фельдшера ветеринарної медицини відділу незаразних хвороб та профілактики неплідності тварин Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 .

Разом з тим, 10.01.2018 року ОСОБА_1 подала заяву про вихід із членів Первинної профспілкової організації Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини від 10.01.2018 року.

Також, 01.03.2018 року за вих. № 39 на ім`я начальника Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини було направлено лист підписаний головою профспілкого комітету первинної профспілкової організації Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини Вільної профспілки міста Кременчука Пищалка І. А., відповідно до якого, 22.01.2018 року на установчих зборах було створено Первину профспілкову організацію Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини Вільної профспілки міста Кременчука, на яких було обрано членами виборного профспілкового органу: Пищалку І. А. головою профспілкового комітету, Новицького С. І. заступником голови профспілкового комітету; Черниш Т. О. членом профспілкового комітету; ОСОБА_11 членом профспілкового комітету, ОСОБА_12 членом профспілкового комітету. 27.02.2019 року ППО КРДЛВМ ВПмК було легалізовано в Головному територіальному управлінні юстиції у Полтавській області, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань від 26.02.2018 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі. Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами.

Стороною відповідача на вимогу суду не надано копію заяви ОСОБА_1 про вступ до Первинної профспілкової організації Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини, оскільки, як вбачається з їх письмових пояснень, остання таку заяву не подавала і на той період у Первинній профспілковій організації Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини існувала практика набуття членства за усною заявою.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 є членом однієї профспілкової організації, а саме Первинної профспілкової організації Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини Вільної профспілки міста Кременчука відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 було не законним, оскільки воно відбулось без погодження з профспілковим органом членом якого є позивач, а тому наказ № 76 від 22.12.2018 року є незаконним та таким, що підлягає скасування.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Таке поняття заробітної плати, передбачене і у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Суд зазначає, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 суд бере до уваги розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 наданий стороною відповідача, оскільки ними було надано розрахунок середньоденної заробітної плати позивача без зарахування до заробітної плати позивача за квітень травень 2018 року вихідної допомоги виплаченої позивачу при звільненні, що відповідає положенням розділу ІІІ Порядку, якими передбачені виплати, які підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Також, що стосується періоду, який потрібно врахувати при вирахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає, що його потрібно розраховувати з моменту звільнення позивача та по день ухвалення рішення суду.

Таким чином, за період з 22.12.2018 року по 28.05.2019 року за час вимушеного прогулу з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заробітної плати, яка обчислюється, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 198,55 грн. х 105 роб. днів = 20847,75 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі та виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1536,80 грн. відповідно до задоволений позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд, вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 113, 141, 178, 191, 209, 223, 235, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 38, 44, 47, 97, 116, 117, 235 КЗпП України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про поновлення на роботі та виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 76 від 22.12.2018 року про припинення з ОСОБА_1 трудового договору по п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді фельдшера ветеринарної медицини Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини з 22.12.2018 року.

Стягнути з Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20847,75 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді фельдшера ветеринарної медицини Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини допустити до негайного виконання.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Кременчуцької районної державної лікарні ветеринарної медицини, на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. (Держава в особі Державної судової адміністрації України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, Ідентифікаційний , отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя : В.І. Хіневич

Повний текст рішення суду складено 31.05.2019 року