Справа № 202/3636/19
Провадження № 2-з/202/55/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

12 червня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суду міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити способи його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Також позивачем подана заява про забезпечення його позову шляхом тимчасового обмеження виїзду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України до вирішення справи по суті, посилаючись на те, що відповідач має намір укласти шлюб та виїхати до Росії разом із дитиною. Отже, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки він не зможе спілкуватися та виховувати дитину через її перебування на території іншої держави.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження виїзду дитини ОСОБА_3 за межі України до вирішення справи по суті.

Між тим, суд враховує, що статтею 150 ЦПК України, яка визначає види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, не передбачено вжиття судом такого заходу забезпечення позову як тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Так, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачені підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, серед яких немає такої підстави як розгляд судової справи.

Тобто діючим цивільним процесуальним законодавством не передбаченого такого способу забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи.

Враховуючи наведене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову шляхом тимчасового обмеження виїзду дитини ОСОБА_3 за межі України до вирішення справи по суті необхідно відмовити.

При цьому суд звертає увагу, що за відсутності обставин, зазначених у п.п. 2-4 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України малолітнього ОСОБА_3 у супроводі матері без нотаріально посвідченої згоди батька заборонений законодавством України, а, отже, не потребує ухвалення судового рішення з цього приводу.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Ю. Марченко