Ухвала

18 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 712/1552/19

провадження № 61-18013ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2019 року та на постанову Черкаського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позов обґрунтовує тим що, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2005 року по цивільній справі за її позовом визнано право власності на 60% домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та залишено частину земельної ділянки, площею 5 кв. м у загальному користуванні.

Згодом вона у встановленому законом порядку зареєструвала за собою право власності і на частину домоволодіння і на земельну ділянку, у тому числі, і на спільну з відповідачем, що підтверджується відповідними витягами з державних реєстрів.

Проте відповідач відмовився виконувати дане рішення суду і встановив між земельними ділянками з нею паркан з хвірткою, яку зачинив на замок зі свого боку хвіртки, чим перекрив їй доступ до спільної ділянки.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2013 року ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні цією ділянкою.

ОСОБА_1 тривалий час відмовлявся виконувати й дане рішення суду, чинив перешкоди у його виконанні, у зв`язку з чим виконавець застосував до нього заходи примусового виконання.

Невдовзі відповідач знову заблокував їй доступ до спільної ділянки та продовжує це блокування до тепер.

У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати ОСОБА_1 розблокувати хвіртку до земельної ділянки, площею 5 кв. м, кадастровий номер -06-014-0019, розташованої за адресою АДРЕСА_1 для вільного доступу до цієї земельної ділянки ОСОБА_2 Заборонити ОСОБА_1 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_2 у вільному доступі до належної їй на праві власності зазначеної вище земельної ділянки та у вільному користуванні цієї земельної ділянки, в тому числі й шляхом блокування хвіртки.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року, позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 розблокувати хвіртку до земельної ділянки площею 5 кв. м, кадастровий номер -06-014-0019, розташованої за адресою АДРЕСА_1 для вільного доступу до цієї земельної ділянки ОСОБА_2

Заборонено ОСОБА_1 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_2 у вільному доступі до належної їй на праві власності земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 5 кв. м та у вільному користуванні цією земельною ділянкою, в тому числі шляхом блокування хвіртки.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з оскаржуваними судовими рішеннями та не свідчать про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2019 року та на постанову Черкаського апеляційного суду від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров