РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/6912/18

Провадження № 22-ц/4815/624/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймистука С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватне підприємство «Босна»

розглянув в порядку спрощено позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» - адвоката Чупіль Р.Р. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року, ухвалене в складі судді Ковальова І.М. № 569/6912/18,

в с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватне підприємство «Босна» про визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим.

Позов обґрунтований тим, що 25 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором у позивача виникла заборгованість, яку повідомленням (вимогою) від 16 липня 2009 року за № 9 відповідач просив погасити у строк до 15 серпня 2009 року прострочку по кредиту в сумі 850,87 доларів США, прострочку по відсотках у сумі 551,54 доларів США, кредит в сумі 138 452,20 доларів США». Позивач вважає, що після направлення їй вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості, банк змінив строк виконання зобов`язання і як наслідок договір припинив свою дію.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватне підприємство «Босна» про визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим задоволено.

Визнано договір про надання споживчого кредиту №0, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» 25 квітня 2008 року припиненим з 15 серпня 2009 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що після направлення ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію.

Не погодившись з означеним рішенням суду, ПАТ «Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

Стверджує, що в судовому рішенні окрім посилання на висновок суду у справі № 569/6506/17 не вказано жодних правових норм передбачених ЦК України для припинення зобов`язань за кредитним договором.

Вказує, що відсутні підстави для задоволення позову, в зв`язку з втратою чинності дії вимоги, на яку покликається суд, виконанням позичальником.

Звертає увагу суду, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються таким, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковими до повернення за умови, що позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань за договором. Покликаючись на умови договору вказує, що банк набуває права дострокового повернення кредиту та сплати за нього у зв`язку з наявністю простроченого боргу. Лише тоді банк вправі звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

Крім того, скаржник посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду відповідно до якої, скерування вимоги позичальнику, і в подальшому не виконання такої вимоги позичальником, не припиняє зобов`язання за кредитним договором зокрема в частині нарахування відсотків за неправомірне користування кредитними коштами, а правовідносини між сторонами кредитного договору не припиняються, а змінюються.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує доводи останньої просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 145000,00 (сто сорок п`ять тисяч доларів США 00 цнт.), що дорівнює еквіваленту 732250,00 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

З метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договоір поруки №200801 від 25 квітня 2008 року, а також укладено Договір іпотеки між Банком та Приватним підприємством «Босна» №14402 від 25 квітня 2008 року.

У зв`язку з невиконанням умов договору у позичальника виникла заборгованість перед банком станом на липень 2009 року, а саме прострочка по кредиту в сумі 850,87 доларів США, прострочка по відсотках у сумі 551,54 доларів США, кредит в сумі 138 452,20 доларів США

16 липня 2009 року відповідач скористався своїм правом наданим йому статтею 611 ЦК України, умовами кредитного договору та направив позивачу повідомлення (вимогу) за вихідним №9 від 16 липня 2009 року, в якій вимагав дострокового повернення кредиту та плати за кредит в строк до 15 серпня 2009 року.

Позичальник у встановлений строк вимогу Банку не виконав.

Дані обставини встановленні рішенням Рівненського міського суду від 02 листопада 2017 року у справі №569/6506/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Рівненської області від 30 січня 2018 року.

Відповідно до п.п.1.2.2. п.1.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку №1 до договору але в будь-якому випадку не пізніше 24 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно п.6.1. кредитного договору: сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що банк має право: п.6.1.2. визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору в разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. договору, порядок строкового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит та плата за кредит обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, якщо: а) банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов`язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового підтвердження банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку); не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання передбачені договором; в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк, встановлений договором при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підстави припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Зокрема, згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що не тільки скерування вимоги а навіть і наявність в подальшому судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином чи виконано з простроченням, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов`язання в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Враховуючи, що статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання виконання вимоги про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 308/10886/15-ц (провадження № 61-18734св18). Підстав відступити від цих правових висновків Верховний Суд не встановив.

Разом з тим, аналіз правових норм передбачених ст.ст. 598, 599 ЦК України свідчить про те, що закінчення строку дії договору внаслідок надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Звертаючись до суду з вимогами про прининення кредитного договору з підстав ст. 599 ЦПК України ОСОБА_1 належних та допустимих доказів проте, що вимога від 16 липня 2009 року про дострокове повернення всієї суми боргу або договір про надання споживчого кредиту від 25 квітня 2008 року №0 виконані нею належним чином повністю, а відтак договір є припиненим, всупереч вимог ст.ст. 76, 77, 78, 81 ЦПК України суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0, що підтверджується копією позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 85-102), та копією позовної заяви про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені (а.с.103, 104).

Не заслуговують на увагу покликання позивача, що у зв`яку із направлення кредитором вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, оскільки, припинення зобов`язання можливе за наявності конкретно визначених договором або законодавством підстав. Ні умови договору, ні закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору внаслідок направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору припиненим, у зв`язку з невиконанням умов зазначених у вимозі про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним дорговором саме позивачем, оскільки умови, передбачені в кредитному договорі та у достроковій вимозі кредитодавця, чітко визначають порядок дій боржника для настання відповідних наслідків по припиненню його зобов`язань за кредитним договором від 25 квітня 2008 року №0.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям рішення про відмову в позові.

З врахуванням положень ч.13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057,20 грн сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, ст.599, 1050 ЦК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» - адвоката Чупіль Р.Р. задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача приватне підприємство «Босна» про визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 1057,20 грн. за перегляд справи в апеляційному провадженні.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року.

Головуючий :

Судді :