КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8482/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, постановленого під головуванням судді Макаренко І.О. 20 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Форум», про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що позивач ОСОБА_2 є кредитором (вкладником) ПАТ «Банк Форум», з яким були укладені договори банківських вкладів та відкриті карткові рахунки.

Постановою Правління Національного банку України №355 від 13 червня 2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідувати ПАТ «Банк Форум».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16 червня 2014 року вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум».

Після віднесення банку до категорії неплатоспроможних на підставі відповідної постанови НБУ, згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн., а решту суми віднесено до кредиторських вимог, які не виплачено.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 16 587,01 доларів США та 630 808,96 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у відносинах, які виникли між позивачем та Банком/Фондом, пріоритет мають норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Цивільного кодексу над іншими законами (в тому числі і над Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"»).

Звертає увагу суду на те, що при вирішенні спору судом не дотримано положення статей 1058, 1060, 1066 ЦК України щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем своїм майном та обов?язковості негайного та повного повернення грошових коштів.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з постановою Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Встановивши, що позивачу була виплачена гарантована Фондом гарантування вкладів фізичних осіб сума, а на суму залишку його було визнано кредитором ПАТ «Банк Форум», кредиторські вимоги включені до 4 черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини, повернення вкладу відбувається тільки у спосіб, визначений законодавством.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» були укладені договори банківських вкладів, а саме: договір банківського вкладу №263/1401/686655 від 17 лютого 2014 року, договір банківського вкладу №263L/1401/561887 від 04 березня 2013 року, договір банківського вкладу №263L/1401/613427 від 12 липня 2013 року.

Постановою Правління Національного банку України №355 від 13 червня 2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідувати ПАТ «Банк Форум».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16 червня 2014 року вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум».

Після віднесення банку до категорії неплатоспроможних на підставі відповідної постанови НБУ, згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000 грн., а решту суми віднесено до кредиторських вимог, які виплачено частково.

Відповідно до платіжного доручення №43034 від 18 липня 2018 року, в рахунок задоволення вимог кредитора 4 черги згідно з рішенням ФГВОС №1805 від 25 червня 2018 року ОСОБА_2 було виплачено 10 % від акцептованої суми в розмірі 82 535,53 грн.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов?язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов?язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п?ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.

Таким чином, суд першої інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в позові, правильно виходив з того, що на момент ухвалення рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь - який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що узгоджується як з положеннями ст.1074 ЦК України, так і з статтею 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за банківською діяльністю.

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як зазначено у статті 1 цього Закону, є захист прав і законних інтересів вкладників банку, а тому введення тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь - який інший спосіб, аніж передбачено цим Законом.

Норми спеціального Закону, який регулює діяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не містить положень, які дають підстави вважати, що відповідач є правонаступником банківської установи, у зв?язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з твердженнями позивача про те, що відповідач на підставі ст.1060 ЦК України має відповідати за зобов?язаннями банку щодо повернення банківських вкладів та нарахованих відсотків.

Доводи апелянта про те, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є неконституційним не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки на час розгляду справи цей закон неконституційним не визнано, а тому підстав вважати його таким у суду немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 червня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: