Номер провадження: 22-ц/813/4569/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Луняченка В.О. 13 грудня 2018 року в м. Одесі,

встановив:

У жовтні 2018 року ПАТ «КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалося на те, що між ПАТ «КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 30 грудня 2013 року був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив згоду з умовами договору, проте, скориставшись коштами, зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, чим порушив умови договору та права позивача, що і стало причиною звернення до суду.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором заборгованість у розмірі 66 130,58 грн., яка складається з:

1.2713,34 грн - заборгованість за кредитом;

2.55696,70 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

3.4095,27 грн.- заборгованість за пенею та комісією;

4.500 грн. - штраф (фіксована складова);

5.3125,27 грн. - штраф (процентна складова).

Рішення ухвалене у відсутність учасників справи.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Приват Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не з`ясував, що термін дії картки, тобто строк дії договору, встановлено до липня 2017 року, перебіг позовної давності починався з моменту закінчення строку дії договору, а отже Банк звернувся в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «Приват Банк» підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2013 року між ПАТ «КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підтверджується копією відповідної анкети-заявки (а.с.6).

За умовами даного договору ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 2800 грн у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з відповідним порядком погашення заборгованості, що підтверджується копією витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який є складовою договору про приєднання (а.с.7).

Кредитні кошти були зняті з картрахунку 26 січня 2014 року, тобто використані відповідачем, та здійснено кілька платежів для погашення кредитної заборгованості, останній - 07 лютого 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 30 грудня 2013 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , тобто відбулося переривання строку позовної давності (а.с.4).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_1 надав письмову згоду про приєднання до умов кредитного договору, передбачених тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, що підтверджується його особистим підписом в анкеті-заявці (а.с.6). Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні відносини, пов`язані з виконанням умов укладеного в письмовій формі кредитного договору та даний факт учасниками справи не заперечувався. За умовами вказаного договору позивач зобов`язувався надати кредитні кошти відповідачу у вигляді встановленого на платіжній картці кредитного ліміту, що було виконано та сторонами не заперечувалося. Відповідач отримав картку, користувався нею, тобто знімав кошти, про що свідчить списання коштів з картрахунку за кредитним договором №б/н від 30 грудня 2013 року, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, та вказані обставини відповідачем не заперечувалися (а.с.4-5).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , скористався кредитними коштами шляхом зняття їх з картрахунку, здійснив кілька платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості, однак повністю умови договору не виконав, грошові кошти, які включають в себе заборгованість за кредитом та додаткові платежі, передбачені договором, позивачу не повернув, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 66130,58 грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором у розмірі 2713,34 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 55696,70 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4095,27 грн. та штраф у розмірі 500 грн (фіксована складова)+3125,27 (відсоткова складова) (а.с.4-5).

За правилами ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відомостей щодо належного та повного виконання зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком відповідачем не було надано та матеріали не містять, то позивач обґрунтовано посилався на підстави стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду поза межами строку позовної давності та вказане підтверджується матеріалами справи.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

За правилами ст. 256 ЦК України позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що платіжна картка діє до останнього місяця, указаного на тильній стороні картки.

Відповідно до положень ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З огляду на вищенаведене закінчення строку дії укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору співпадає з закінченням строку дії платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, тобто до липня 2017 року, що підтверджується довідкою АТ «КБ «Приват Банк» (а.с. 105).

Відповідно право вимоги у кредитора щодо повернення тіла кредиту виникло в липні 2017 року, тобто, після закінчення строку дії кредитного договору.

Приписами ст. 257 ЦК України встановлений загальний термін позовної давності тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся до суду з позовною заявою у жовтні 2017 року, тобто, в межах строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску позовної давності, оскільки колегія суддів не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з огляду на те, що позивач звернувся до суду в межах передбаченого законодавством строку та вказане кореспондує з матеріалами справи.

Щодо аналізу обставин справи та вирішення спору по суті слід зазначити наступне.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

За приписами ст. 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором.

Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та умов та правил надання банківських послуг нараховувалися щомісячно на залишок заборгованості та в розмірі, установленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Платіжну картку отримано відповідачем 30 грудня 2013 року, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у анкеті-заявці та вказаний факт учасниками справи не заперечувався. Строк дії картки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та наданої Банком довідки - до липня 2017 року (а.с.105).

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в рахунок сплати основної заборгованості та відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при непогашенні кредиту в строк, встановлений Графіком погашення заборгованості та винагороди заборгованість в частині несвоєчасно погашеної суми заборгованості вважається простроченою та на прострочену суму нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві про приєднання до Договору для відсотків з дня виникнення простроченої заборгованості. За несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, умовами і правилами надання банківських послуг Клієнт платить Банку у кожному випадку такого порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення пені з відповідача за неналежне виконання зобов`язання у розмірі 4095,27 грн. є обґрунтованими, оскільки передбачені умовами договору та цивільним законодавством, а заперечень відповідача стосовно вказаного платежу матеріали справи не містять.

Однак, колегія суддів вважає частково необґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача 66130,58 грн. заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач крім тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені просив стягнути штраф, який складався з фіксованої та процентної складової та становив 3625,27 грн.

Згідно ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов`язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Відповідно до п.1.1.5.20. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 17 - зворот).

Таким чином, штраф (процентна складова) у розмірі 5% вирахуваний з сумарної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитними коштами (2713,34 грн. + 55696,70 грн. + 4095,27 грн) х 0,05 = 3125,27 гривень.

Тобто, фіксована частина штрафу та штраф у вигляді процентної складової простроченої заборгованості, яка включає до себе тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, пеню та комісію, передбачені договором, в даному випадку містять ознаки подвійного стягнення неустойки та ознаки стягнення неустойки з неустойки.

Статтею 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення передбачених договором штрафів не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги стосовно помилкового застосування судом першої інстанції строків позовної давності та відмови у зв`язку з цим у задоволенні позову приймаються колегією суддів до уваги з вищенаведених підстав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржене судове рішення скасовує та ухвалює нове, яким позовні вимоги задовольняє частково.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за звернення до суду з позовом та з апеляційною скаргою позивачем було сплачено відповідно 1600 грн. та 2400 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути у відповідних пропорціях, а саме: позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 62505,31 грн., що становить 94,52% від суми позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає частковому стягненню судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду, у розмірі 3780,80 грн., тобто пропорційний до розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», , м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 50, заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 грудня 2013 року у сумі 62505,31 грн. (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ять) 91 коп., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2713,34 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 55696,70 грн., пені у розмірі 4095,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк», , м. Дніпро, вул. Н. Перемоги, 50, судовий збір у розмірі 3780,80 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін