Справа № 442/8059/18 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/180/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргоюКомунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року в складі судді Павлів З.С. в справі за заявою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

встановила:

27 листопада 2018 року заявник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської радизвернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

Просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області заборгованість за оплату житлово-комунальних послугв розмірі 7486,47 грн.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - відмовлено.

Зобов`язано Управління Державного казначейства у м. Дрогобич Львівської області повернути Комунальному підприємству «Дрогобичводоканал», сплачений судовий збір у розмірі 184,10 гривень, згідно платіжного доручення №4753 від 23 листопада 2018 року.

Ухвалу суду оскаржив заявник КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради, вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не об`єктивно з`ясував усі обставини справи.

Покликається на те, що до заяви про видачу судового наказу надано інформацію щодо споживача ОСОБА_1 за 2017 - 2018 роки, на час звернення зафіксована сума в розмірі 7486,47 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що посилання суду на п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є необґрунтованим та не зрозуміло, як суд міг встановити, що сума заявленого боргу виходить за межі позовної давності.

При цьому, суд не з`ясував, коли розпочався перебіг позовної давності, крім цього покликаючись на ч. 3 ст. 267 ЦПК України зазначає, що із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності ніхто не звертався, тому суд свідомо порушив право заявника.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2018 року КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 7486,47 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що з долученої до заяви інформації по абоненту ОСОБА_1 заборгованість станом на січень 2017 року становила 5255,73 грн., тобто така виникла ще до січня 2017 року, тому прийшов висновку, що вимогу КП «Дрогобичводоканал» заявлено поза межами строку позовної давності, відтак у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Крім цього, керуючсись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», заявнику повернуто сплачений останнім судовий збір в розмірі 184,10 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Колегія суддів виходить з того, що положення п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України пов`язує строк позовної давності для відмови у видачі судового наказу саме з моментом виникнення права вимоги, а не, наприклад періодом заборгованості.

Як вбачається з долученої до заяви Інформації по абоненту сума боргу у ОСОБА_1 станом на січень 2017 року становила 5255 грн. 73 коп., тобто така виникла ще до січня 2017 року.

В свою чергу, згідно наданої інформації КП «Дрогобичводоканал» проводило нарахування плати абоненту ОСОБА_1 за період січня 2017 року по вересень 2018 року в розмірі 96 -124 грн. в місяць (а.с. 4).

При цьому, розрахунку заборгованості за період до 2017 року заявником не надано, що крім іншого позбавляє суд можливості встановити безспірність вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції підставно, відповідно до вимог закону, відмовив у видачі судового наказу, що не позбавляє КП «Дрогобичводоканал» права звернутися з позовом до боржника про стягнення суми заборгованості в загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, відтак апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Поряд з цим, місцевий суд, фактично без відповідного клопотання особи, яка сплати судовий збір (ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»), вирішив питання про його повернення одночасно із постановленням оскаржуваної ухвали, що не впливає на її законність, однак не може залишитись поза увагою апеляційного суду.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 10 червня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк