ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4112/18
Провадження № 2/210/342/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"12" червня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, суд -
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.11.2013 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року залишено без змін.
Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.
Постановами державного виконавця Дзержинського відділу ДВС КМУЮ від 14.10.2014 року та 28.09.2016 року виконавчий документ за виконавчим листом №2-915/11/0408, 2/408/120/12 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 боргу в розмірі 16850,00 грн. повернуто стягувачеві без виконання (а.с.8).

З листа Металургійного відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ в Дніпропетровської області від 06.06.2019 року №26096 вбачається, що 26.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 16850,00 грн. Виконавчий документ №2-915/11/0408, за яким боржником є ОСОБА_2 , повернуто стягувачу ОСОБА_1 . Виконавче провадження №47581307 було передано на зберігання в архів.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зіст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм ст. ст. 525,526,599,611,625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченоїстаттею 625 цього Кодексу.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції в розмірі 28388,96 грн. та 3% річних в розмірі 2825,83 грн. за період з 12.12.2012 року по 19.07.2018 року.

Що стосується вимог про стягнення судового збору в розмірі 1430,00 грн. з відповідача, то суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовною заявою майнового характеру, позивач сплатила судовий збір в розмірі 1% від загальної ціни позову, яка становила 142974,85 грн.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що позивачем залишено без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_3 та судом стягнуто з ОСОБА_2 загальну суму в розмірі 31214,79 грн., тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 15, 16, 525, 526, 527, 530, 533, 545, 610, 611, 625, 599, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 8, 12, 13, 18, 76 - 81, 89, 141, 209, 228, 229, 263-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , індекс інфляції за час прострочи в розмірі 28388 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, а також 3% річних в розмірі 2825 (дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) гривень 83 (вісімдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. В. Хлистуненко