РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Медведєвої Я.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «про визнання права власності». 18 жовтня 2017 року позивачка подала до суду заяву про уточнення предмету позову, у якій просила суд визнати за нею право приватної власності на квартиру загальною площею 76,1 кв.м. у житловому будинку АДРЕСА_1 , зазначену у технічному паспорті житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленому Харківським міським бюро технічної інвентаризації за станом на 22 червня 2012 року, як приміщення 3.1 - 3.6, а разом - квартира АДРЕСА_2 , припинивши її право спільної часткової власності на цей житловий будинок.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Київського районного суду м.Харкова по цивільній справі №2-52/10/12 їй було виділено в натурі на її 26/100 часток у житловому будинку АДРЕСА_1 три житлових кімнати, а також певні надвірні будівлі та споруди.Цим же рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року позивачку було зобов`язано для ізоляції часток житлового будинку, що виділяються, зробити у встановленому законом порядку та за її рахунок певні переобладнання з метою утворення ізольованої квартири; зобов`язано її та відповідача ОСОБА_3 обладнати приміщення самостійними системами опалення та електропостачання. Також цим же рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2010 року по цивільній справі №2-52/10/12 було визначено порядок користування земельною ділянкою по в`їзду Червоному АДРЕСА_1 , згідно з яким позивачці у користування виділено земельну ділянку площею 288,5 кв.метри, з яких у особисте користування земельну ділянку 187,5 кв.метри, у тому числі під будівлями. Усі необхідні роботи позивачкою були зроблені, крім того на частині земельної ділянки, яка була виділена позивачці, нею у 2012 році була побудована нежитлова прибудова площею 28,4 кв. метри до виділеної їй в натурі частини житлового будинку, в результаті чого була утворена ізольована квартира, яка має окремий вхід, кухню, котельню, санвузол, автономнее газове опалення, водопровід. 22 червня 2012 року Харківським міським БТІ було складено технічний паспорт будинку в цілому, в якому квартира, утворена позивачкою, зазначена як квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень 3.1-3.6, загальною площею 76,1 кв.м.Будівельні роботи позивачкою проводилися без проекту та дозвільних документів, хоча і на виконання рішення суду. За таких обставин будівництво вважається самочинним. Тому на звернення позивачки від 22 лютого 2017 року з заповненою декларацією про готовність до екплуатації квартири АДРЕСА_3 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради - декларацію було повернуто з відповідним листом поясненням від 06 березня 2017 року із зазначенням підстав будівництво було здійснено без дозвільного документа, без належним читсном розробленої та затвердженої проектної документації та за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, отже є підстави вважати об`єкт «Переобладнана квартира АДРЕСА_3 з прибудовою допоміжних приміщень» об`єктом самочинного будівництва.За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за визнанням за нею права власності на квартиру, яка утворилася у зв`язку із виділом їй в натурі певних приміщень у житловому будинку та на виконання рішення Київського районного суду від 18.05.2010 року про проведення ізоляції квартири.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2017 року (Суддя Шмадченко С.І.) позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2017 року ( Судді Шмадченко С.І.) відкрито провадження по справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15 січня 2018 року до участі у справі у якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2018 року цивільна права прийнята в провадження судді Ніколаєнко І.В.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, на які позивачка посилається у своїй позовні заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи Харківська міська рада була повідомлена належним. До матеріалів справи представником Харківської міської ради Волковой Н.О. надано письмові заперечення, у яких зазначається, що у матеріалах справи відсутні документи на земельну ділянку; інспекція державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом, уповноваженим приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти; передумовою для виникнення права власності на новостворене майно згідно ч.2 ст.331 ЦК України є прийняття нерухомого майна до екплуатації; доказів про наявність у Позивача прав власності та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до матеріалів позовної заяви не долучено; згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Зазначається, що позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, тому його право не можна вважати порушеним; визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти в обхід встановленого порядку призведе до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей; самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна не підлягають поділу. Вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідачі ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, але надали до суду письмові заяви, у яких зазначили, що проти задоволення позову не заперечують, обставини, викладені у позовній заяві, визнають; просять розглядати справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення представника Харківської міської ради, дослідивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 травня 2010 року по цивільній справі №2-52/10/12, у якій брали участь ті самі особи, встановлено, що земельна ділянка площею 995 кв. метрів зареєстрована в цілому за домоволодінням АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського райвиконкому м.Харкова №16 від 23.08.1955 року (а.с.16)

Цим же рішенням Київського районного суду було визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно з яким частину земельної ділянки площею 7,5 кв.м залишено у загальному користуванні всіх співвласників будинку, частину земельної ділянки площею 133 кв.м залишено у загальному користуванні позивачки та відповідача ОСОБА_3 , частину земельної ділянки площею 64 кв.м залишено в загальному користуванні позивачки та власників 43/100 часток будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; позивачці в користування виділено земельну ділянку площею 288,5 кв.м., з яких у особисте користування - земельну ділянку площею 187,5 м.кв., у тому числі під будівлями (додаток №9 до висновку експертизи №3071 а.с.64).

Вказаним рішенням Київського районного суду м.Харкова за позивачкою ОСОБА_2 було визнано право власності на 26/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , після чого виділено їй в натурі в основній частині житлового будинку літ. «А-1» - житлову кімнату 1-7 площею 11,6 м.кв., житлову кімнату 1-5 площею 12,7 м.кв., житлову кімнату 1-6 площею 23,4 м.кв.; з надвірних будівель вбиральню літ. «Ж», гараж літ. «Е»; а також частину огорожі літ. «№2», частину огорожі літ. «№3», частину зливної ями літ. «№5», частину дворового водопроводу літ. «№6».

Власником 31/100 будинку визнано відповідача ОСОБА_3 і на його частку йому також в натурі виділено зазначені у рішенні суду приміщення у будинку та надвірні споруди.

Рішенням суду було зобов`язано для ізоляції часток житлового будинку, що виділяються, зробити у встановленому законом порядку та за рахунок позивачки наступні переобладнання: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-4 та 1-7, 1-4 та 1-6, 1-4 та 1-5; улаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-7 та 1-6, 1-5 та 1-6; в приміщенні 1-6 улаштувати перегородки, переобладнавши таким чином у приміщення: - житлову кімнату площею 17,1 м.кв., коридор площею 1,5 м.кв. та коридор площею 4,8 м.кв.; в приміщенні 1-7 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: санвузол площею 4,0 м.кв. та кухню площею 7,6 м.кв.; для виходу з частини будинку у приміщенні 1-6 улаштувати дверний проріз з установкою подвійних дверей.

Для забезпечення автономного режиму функціонування виділених приміщень було зобов`язано позивачку ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 у встановленому законом порядку обладнати ці приміщення самостійним системами опалення та електропостачання кожному за свій рахунок.

Технічним паспортом від 22 червня 2012 року (а.с.11), «Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій переобладнаної квартири АДРЕСА_2 з прибудовою допоміжних АДРЕСА_1 » (а.с.67) підтверджується виконання робіт, в результаті яких утворено дві окремі квартири квартири АДРЕСА_4 , яку займає відповідач ОСОБА_3 , - з окремим входом(у технічному паспорті від 22 червня 2012 року приміщення 1.1; 1.2; 1.3; 1.4; 1.8 або квартира АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень 3.1 3-6, яку займає позивачка, загальною площею 76,1 кв.м. При цьому частина зазначеної квартири, а саме приміщення 3-1 площею 18,6 кв.м., 3-2 площею 3 кв.метри, 3-3 площею 6,8 кв.метри розташовані у прибудові а-4, яка була побудована позивачкою на частині земельної ділянки, яка виділена їй у користування на підставі решення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року (а.с.16, 64).

На час розгляду справи у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстроване право приватної власності ОСОБА_2 на 26/100 житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12. Права інших власників в реєстрах не зареєстровані (а.с.10)

Згідно листа Харківського міського БТІ від 06.05.2019 року архівні матеріали Харківського міського БТІ містять інформацію станом на 31.12.2012 року, з якої вбачається, що право власності на 26/100 будинку АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12. Після перерозподілу на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.05.2010 року по справі №2-52/10/12 не зареєстровано право власності за ОСОБА_3 (31/100) та ОСОБА_8 (43/100).

Рішенням Київського районного суду від 18 травня 2010 року по справі №2-52/10/12, у якій брали участь ті самі особи, встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , в них був син ОСОБА_4 , 1951 року народження, які були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_8 на момент його смерті. Дружина померлого ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини після ОСОБА_8 , але відповідно до ч.1. ст. 22 КпШС України 1969 року ОСОБА_7 продовжувала залишатися співвласницею 43/100 часток спірного будинку, як нажитих під час шлюбу, хоча не визначала розмір своєї частки та не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на частку у спірному домоволодінні.

Син ОСОБА_8 ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після смерті батька не звертався, але відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла (а.с.123). З відповіді 8-ої Харківської державної нотаріальної контори від 31.01.2018 року (а.с.153) вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 спадкова справа не заводилася, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про спадщину не видавалися. Згідно відповіді від 24.05.2019 року з Департаменту реєстрації Харківської міської ради на час смерті ОСОБА_7 в будинку постійно проживав син ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_4 . Це також підтверджується копію будинкової книги (а.с.231).

Отже відповідача ОСОБА_4 належить вважати співвласником будинку, який фактично прийняв спадщину після смерті своїх батька та матері відповідно до частини 3 ст.1268 ЦК України.

Однак, право власності будь-кого з них ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Частиною другою статті 375 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій переобладнаної квартири АДРЕСА_2 з прибудовою допоміжних АДРЕСА_1 підтверджується те, що квартира ізольована від інших квартир цього будинку, обладнана самостійними системами життєзабезпечення. Основні та несучі конструкції квартири з прибудовою допоміжних приміщень готові до експлуатації, стан їх задовільний, необхідності в ремонтних роботах немає. Квартира відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Готовність до експлуатації 100%. Технічний стан і несуча здатність несучих і огороджувальних конструкцій житлового будинку відповідають будівельним нормам по Санітарним правилам і нормам і ДБН в.2.2-15:2005 «Житлові будівлі» і дозволяє його експлуатацію (а.с.67).

22 лютого 2017 року позивачка відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 звернулася до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради з заповненою декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-Ш категорії складності (Додаток 3 до Порядку) (а.с.58) .

Декларацію було повернуто їй з листом-поясненням №572/0/250-17 від 06 березня 2017 року без розгляду та реєстрації із зазначенням підстав: «будівництво було здійснено без дозвільного документа, без належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та за відсутності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою отже є підстави вважати об`єкт «Переобладнана квартира АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 з прибудовою допоміжних приміщень» об`єктом самочинного будівництва.» (а.с.57)

У позивачки нема підстав оскаржувати відповідь Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки її зміст відповідає положенням Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13 квітня 2011 року, зокрема пункту 19 зазначеного порядку.

Зазначеним Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (пункти 10 та 17) передбачено окремий порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів, право власності на які визнано за рішенням суду. Передумовою прийняття в експлуатацію таких об`єктів виходячи зі змісту положень пунктів 10 та 17 Порядку, - є ухвалення судом рішення про визнання права власності на них, після чого передбачено подання до органу державного архітектурно-будівельного контролю декларації за формою, наведеною у додатку 5 до Порядку, і проведення технічного обстеження такого об`єкта.

За таких обставин немає іншого способу захисту права позивачки, ніж визнання за нею права власності на квартиру, яка утворилася в результаті проведення нею будівельних робіт і реконструкції з наступним введенням її в експлуатацію за результатами технічного обстеження.

Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 документ, який свідчить про введення в експлуатацію обєкта нерухомого майна, є необхідним для державної реєстрації права власності, у тому числі на підставі рішення суду.

Верховний Суд України у постанові від 21.05.2012 року по справі №6-18цс11 виклав наступну правову позицію: «Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.»

У Постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року по справі №6-130цс13 викладена наступна правова позиція: «Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Матеріалами справи підтверджується, що зазначеним вимогам квартира АДРЕСА_2 , утворена в результаті проведених робіт, відповідає (а.с.11, 67, 102, 103, 105, 106, 107).

Київський районний відділ ГУ Держслужби з надзвичайних ситуацій у Харківській області не вбачає порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки і не заперечує проти збереження та експлуатації квартири АДРЕСА_2 з прибудованими допоміжними АДРЕСА_5 (приміщення 3-1-3-6 відповідно до технічного паспорту від 22.06.2012 року, загальною площею 76,1 кв.метри) в індивідуальному житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.99).

Права інших осіб не порушено про це свідчать письмові заяви сусідів-відповідачів, підписи яких посвідчено головою вуличного комітету (а.с.65, 66, 134, 135).

Постановою Кабінету Міністрів України N 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з приєднанням до неї Державної санітарно-епідеміологічної служби та покладенням на Службу, що утворена, функцій з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються. Постановою КМУ від 29 березня 2017 року №348 ліквідовано Державну санітарно-епідеміологічну службу.

З листа від 26.05.2017 року Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (а.с.100) вбачається, що на теперішній час санітарне законодавство України не регламентує вимоги до житла; надання висновків Держпродспоживслужбою щодо відповідності санітарному законодавству будівництва або реконструкції житла чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Верховний Суд України у постановах від 27.01.2016 року у справі №6-1912цс15; від 30.03.2016 у справі №6-533цс16; від 07.Х.2015 року у справі №1622цс15 виклав наступну правову позицію «Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст.335 та 376 ЦК. В усіх інших випадках право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч.1 ст.328ЦК).»

За таких обставин суд вважає, що єдиним можливим способом захисту права позивачки є визнання за нею права приватної власності на квартиру, що утворилася в результаті проведених нею робіт, що стане передумовою прийняття утвореного об`єкту до експлуатації відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що в свою чергу, є необхідною умовою реєстрації права власності.

Керуючись ст. ст. 16, 375, 376 ЦК України, ст.ст. 12, 79-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру по в" АДРЕСА_1 загальною площею 76, 1 кв.м., зазначену у технічному паспорті житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленому Харківським міським бюро технічної інвентаризації станом на 22 червня 2012 року , як приміщення 3.1-3.6, а разом квартира АДРЕСА_2 , припинивши її право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.10.2019 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко