ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/7497/18

Провадження № 22-ц/818/2905/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

позивач - Харківська міська рада

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за апеляційною скаргою адвоката Гудименко Юлії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 1 квітня 2019 року (суддя Баркова Н.В.), -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 1 квітня 2019 року в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову суд виходив з того, що рішення суду по суті вирішення спору за позовом ХМР до ОСОБА_1 не прийняте, підстави які застосовані для забезпечення позову не перестали існувати.

Не погоджуючись з ухвалою адвокат Гудименко Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, висновки суду викладені в ухвалі не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не доведені належним чином та належними доказами.

Вказує про те, що позивач не довів, а суд належним чином не перевірив наявність чи відсутність у відповідача можливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог та ухилення від його виконання.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду щодо відсутності у відповідача інформації про вартість майна щодо якого застосовано заходи забезпечення позову не відповідає позовним вимогам.

У відзиві на апеляційну скаргу ХМР просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності про АДРЕСА_1 у сумі 728719,62 грн..

У лютому 2019 року представник позивача звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження (шляхом дарування, продажу, поділу, обміну, знищення та ін.) нежитлової будівлі літ. «В-2» загальною площею 3 768,5 кв.м АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 з 15.10.2010 року зареєстрована на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2007 року у справі №2-4228/07 за ОСОБА_1 (а.с. 31-34).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2019 року заява про забезпечення позову була задоволена, заборонено відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нежитлової будівлі літ. «В-2» загальною площею 3768,5 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с. 39).

У березні 2019 року до суду представник відповідача звернувся з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заява представника відповідача обґрунтована тим, що застосований вид забезпечення позову не відповідає вимогам, на забезпечення яких він застосовується, в заяві зазначає, що вимоги позивача про забезпечення позову ґрунтуються на недоведених припущеннях.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 152, 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються та скасовуються за заявою учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову відповідає зазначеним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позов заявлено з підстав відсутності зареєстрованих речових прав у відповідача на земельну ділянку, що знаходиться під об`єктом нерухомого майна, яке належить відповідачу на праві власності.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Отже, скасування заходів забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи не закінчено, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що постановлена ухвала судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, отже, ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Гудименко Юлії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 1 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 31 травня 2019 року