№ 336/4028/19
Пр..№ 2о/336/157/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її з ОСОБА_2 син ОСОБА_3 . Вона та заінтересована особа є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті сина. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору дарування від 26.06.2006 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори за р.№ 5-892. З часу укладення договору дарування, вони стали мешкати всією родиною у даній квартирі. З народження та по день смерті син проживав разом з ними, своєї сім`ї він не створив. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, у визначений ст.1270 ЦК України строк, вона не зверталась.

Але, оскільки фактично проживала разом зі спадкодавцем на час його смерті, вела з ним спільне господарство та бюджет, то в силу ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після його смерті.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_3 , заявник звернулась до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено, що необхідно надати докази на підтвердження факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме довідку про реєстрацію місця проживання спадкодавця, а у разі неможливості надання таких довідок, рекомендовано звернутись до суду.

Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , а вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , не має можливості підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті.

За заявою ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом з сином ОСОБА_3 з червня 2006 року по день смерті ОСОБА_3 29.07.2018 р. за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 26.06.2019 р. справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 22.07.2019 р.

22.07.2019 р. розгляд справи відкладено на 08.10.2019 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

08.10.2019 р. розгляд справи відкладено на 09.10.2019 р. у зв`язку з відпусткою судді за раніше відпрацьований вихідний день.

Заявник в судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, зазначив, що обставини, які в ній викладені, відповідають дійсності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, суд вважає, що заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 26.06.2006 р. державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори за р.№ 5-892, ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.15, 18-19, 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.21).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.36), у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведених спадкових справ після смерті ОСОБА_3

Зі свідоцтва про народження вбачається, що заявник ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.22), а зацікавлена особа ОСОБА_2 батьком померлого.

Заявник звернулась до нотаріальної контори, де їй у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну для звернення з заявою про прийняття спадщини та роз`яснено право звернутися до суду із заявою для встановлення факту, що вона проживала разом зі спадкодавцем до дня його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вбачається, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки заявник не може надати документи, які підтверджують його фактичне проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Встановлено, що згідно копії паспорта заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак під час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник постійно проживала разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 , та в такий спосіб фактично прийняла спадщину.

Заявник та зацікавлена особа є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем в його квартирі, тому на час відкриття спадщини заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавала, про відмову від спадщини не заявляла. Оскільки зареєстроване місце проживання заявника відмінне від спадкодавця, нотаріус відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії.

З показів свідка ОСОБА_4 та пояснень в суді ОСОБА_2 судом встановлено, що заявник з 2006 року по теперішній час проживає в квартирі свого сина ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 293-294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з сином ОСОБА_3 з червня 2006 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк