ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Чернівці

Справа №725/3863/17

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.М.

секретар Вовкун Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Іщенко І.В.),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 01 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 50012311, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 366752 грн, що на дату укладення договору становило еквівалент в сумі 29200 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 124924 грн 90 коп., що на дату укладення договору становило еквівалент в сумі 9946,25 доларів США, зі змінною процентною ставкою за користування кредитом 10,50% на рік, строком до 15 серпня 2019 року, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель T5GP Kasten, 2014 року випуску, та сплати страхових платежів, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти, передбачені умовами договору.

На забезпечення виконання умов договору між ним та відповідачем укладено договір застави транспортного засобу від 08 серпня 2014 року №50012311, за яким відповідач передав в заставу транспортний засіб марки VW, модель T5GP Kasten, 2014 року випуску.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/426/19 Категорія 27

Позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 12 липня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 601370 грн 98 коп., з яких: 5189 грн 15 коп. - заборгованість зі сплати чергових платежів за додатковим кредитом; 9 грн 81 коп. - 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 32 грн 70 коп. - пеня за час прострочення за додатковим кредитом; 440 703 грн 71 коп. - заборгованість за кредитом; 3866 грн 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6785 грн 17 коп. - 3% річних за прострочення дострокового повернення кредиту; 16420 грн 74 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 73350 грн 40 коп. - штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту; 55 012 грн 80 коп. - штраф на підставі п. 8.4 кредитного договору в розмірі 15% суми кредиту.

16 січня 2017 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості, однак вона не була виконана, а загальна сума боргу становить 540000 грн 93 коп.

У зв`язку із невиконанням вимоги про дострокове повернення кредиту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. 14 березня 2017 року вчинено виконавчий напис на договорі застави, яким звернуто стягнення на предмет застави.

З урахуванням положень частини другої статті 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість кредитним договором №50012311 від 01 серпня 2014 року, яка станом на 12.07.2017 року становить 601370 грн 98 коп., витрати із сплатою судового збору в сумі 9020 грн 56 коп. та 12000 грн витрат на правову допомогу.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Свої доводи мотивує тим, що банком було достроково стягнуто кредит, тим самим змінено строк виконання основного зобов`язання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та неустойку за кредитом з цього моменту припиняється. При визначенні суми заборгованості позивачем не враховано кошти, сплачені ним після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Судом всупереч вимог закону стягнуто штрафні санкції за користування кредитом та пеню після 16 січня 2017 року з урахуванням інфляційних витрат. Судом не враховано вимоги ст. 61 Конституції України щодо неможливості притягнення позичальника за порушення грошового зобов`язання до подвійної цивільної відповідальності у виді стягнення пені та штрафу одночасно.

Зазначає, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку піднято відсоткову ставку, суд не з`ясував дійсного розміру заборгованості за кредитним договором.

Просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2019 року та ухвалити нове, яким у позові товариства відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте з таким висновком повністю погодитися не можна.

Судом установлено, що 01 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50012311, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 366752 грн, що на дату укладення договору становило еквівалент в сумі 29200 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 124924 грн 90 коп., що на дату укладення договору становило еквівалент в сумі 9946,25 доларів США, зі змінною процентною ставкою за користування кредитом 10,50% на рік, строком до 15 серпня 2019 року, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель T5GP Kasten, 2014 року випуску, та сплати страхових платежів.

На забезпечення виконання умов договору між сторонами укладено договір застави транспортного засобу від 08 серпня 2014 року №50012311, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Канделюк Н.В., за яким ОСОБА_1 передав в заставу транспортний засіб марки VW, модель T5GP Kasten, 2014 року випуску.

Позичальник належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 12 липня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 601370 грн 98 коп., з яких: 5189 грн 15 коп. - заборгованість зі сплати чергових платежів за додатковим кредитом; 9 грн 81 коп. - 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 32 грн 70 коп. - пеня за час прострочення за додатковим кредитом; 440 703 грн 71 коп. - заборгованість за кредитом; 3866 грн 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6785 грн 17 коп. - 3% річних за прострочення дострокового повернення кредиту; 16420 грн 74 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 73350 грн 40 коп. - штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту; 55 012 грн 80 коп. - штраф на підставі п. 8.4 кредитного договору у розмірі 15% суми кредиту.

16 січня 2017 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості, однак вона не була виконана, а загальна сума боргу становить 540000 грн 93 коп.

У зв`язку із невиконанням вимоги про дострокове повернення кредиту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. 14 березня 2017 року вчинено виконавчий напис на договорі застави, яким звернуто стягнення на предмет застави.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.1 Загальних умов кредитування, підписаних ТОВ «Порше Мобіліті» та позичальником ОСОБА_1 , які є додатком до кредитного договору, компанія зобов`язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. У кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Згідно з п. 1.3 Загальних умов кредитування сторони погодилися, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

У пп. 1.3.1 п. 1.3 Загальних умов кредитування визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.

Відповідно до Графіку погашення кредиту ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів шляхом сплати щомісячних платежів у сумі, еквівалентній 794,84 доларів США (т. 1 а.с. 24-261).

У силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Наведена норма закону не містить заборони на визначення грошового зобов`язання у гривні із зазначенням еквівалента суми зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За положеннями ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, визначення сторонами в договорі еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.

Відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та з Правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією.

Згідно з п. 9.6 Загальних умов кредитування ОСОБА_1 підтвердив, що йому надано вичерпну інформації про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування у випадку порушення боржником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, кредитодавець має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.5, 5.6 Загальних умов кредитування позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. Страхування зазначеного майна здійснюється щорічно на вказаних умовах до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Позичальник зобов`язаний невідкладно надавати компанії оригінали відповідних полісів страхування.

Якщо позичальник у порушення пункту 5.5. цього кредитного договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, на користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених цими Загальними умовами кредитування. Позичальник надає згоду і доручає компанії здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв`язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, в порядку, передбаченому пунктами 1.7.1-1.7.6 цього Договору.

На виконання зазначених умов кредитного договору 08 серпня 2014 року між акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № сrР200499Га. Вигодонабувачем у договорі страхування вказано ТОВ «Порше Мобіліті» ( т.1 а.с. 34).

Оскільки позичальником порушені зобов`язання, вказані в п. 5.5 Загальних умов кредитування щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, ТОВ «Порше Мобіліті» було сплачено страхові платежі та виставлено рахунки ОСОБА_1 з вимогою відшкодування страхових платежів (т.1, а.с. 45-59).

У п. 8.1, 8.2 Загальних умов кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в статті 3.2.1, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту.

Згідно із п. 8.4 Загальних умов кредитування у випадку будь-якого порушення позичальником вимог пункту 5.5 цього кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо, позичальник сплачує на вимогу компанії штраф в розмірі 15% від суми кредиту.

Із наведеного вище вбачається, що пеня застосовується у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, а штраф - за неповернення кредиту в тридцять календарних днів з дати одержання повідомлення про дострокове повернення кредиту (п. 3.3 Загальних умов кредитування); за порушення п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Загальних умов кредитування; за порушення п. 5.5 Загальних умов кредитування, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, неавторизованою компанією тощо.

Отже, пеня та штраф у даній справі застосовані за різні порушення умов кредитного договору.

За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки боржник належним чином не виконував умови кредитного договору, то суд першої інстанції відповідно до вищевказаних вимог закону обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з нього заборгованості за основним та додатковим кредитами, пені за час прострочення за додатковим кредитом, штрафів відповідно до пунктів 8.2, 8.4 Загальних умов кредитування та 3% річних за час прострочення за кредитами, передбачених ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком при здійсненні розрахунку кредитної заборгованості не зараховано кошти, сплачені ним після пред`явлення вимог про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, спростовуються зведеним розрахунком заборгованості відповідача, наявного в матеріалах справи, з якого вбачається, що всі сплачені ОСОБА_1 кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості у порядку черговості.

Щодо позовних вимог про стягнення 3866 грн 50 коп. процентів за користування кредитом та 16420 грн 74 коп. пені за прострочення сплати кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1.2 Загальних умов кредитування позичальник зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом.

За умовами п. 2.1, 2.4 Загальних умов кредитування за використання кредиту в межах встановленого терміну кредитування позичальник сплачує компанії проценти за процентною ставкою (фіксованою або змінною), визначеною у кредитному договорі.

Нарахування процентів здійснюється щомісячно 15 числа поточного місяця. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, надіславши відповідачу у січні 2017 року вимогу про дострокове погашення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» скористалося передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом та змінило строк виконання основного зобов`язання.

Позивачем надано до позовної заяви розрахунок відсотків за кредитним договором після направлення вимоги позичальнику в розмірі 3866 грн 50 коп. та пені за період з 27.02.2017 року по 12.07.2017 року в сумі 16420 грн 74 коп.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто проценти та неустойку, нараховані після звернення з вимогою про дострокове погашення кредиту (січень 2017 року), а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, суд першої інстанції у порушення вимог закону в резолютивній частині рішення, пославшись на загальний розмір заборгованості, не зазначив усіх її складових, що також є підставою для зміни рішення у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням вимог процесуального закону про взаємозалік витрат із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» слід стягнути 8260 грн 58 коп. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2019 року змінити, позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50012311 від 01 серпня 2014 року в розмірі 581083 гривень 74 копійок, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 440 703 гривень 71 копійок; 3% річних за прострочення дострокового повернення кредиту в розмірі 6785 гривень 17 копійок; сплати чергових платежів за додатковим кредитом у розмірі 5189 гривень 15 копійок; 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом у розмірі 9 гривень 81 копійок; пені за час прострочення за додатковим кредитом у розмірі 32 гривні 70 копійок; 73350 грн 40 коп. - штраф на підставі п. 8.2 кредитного договору у розмірі 20% суми кредиту; 55 012 грн 80 коп. - штраф на підставі п. 8.4 кредитного договору у розмірі 15% суми кредиту.

У решті вимог відмовити.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 8260 гривень 58 копійок витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк