Справа № 473/1973/19
РІШЕННЯ

іменем України

"04" червня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю представника заявника- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську в порядку окремого провадження цивільну справу № 473/1973/19 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Олександрівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року адвокат Вуїв О.В. і інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт прийняття померлою дружною заявника спадщини після смерті її брата ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи вимоги, представник заявника зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина заявника ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої зокрема входить право на земельну частку (пай) розміром 4,82 га. в КСП «Олександрівка» та була надана ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія НОМЕР_1 від 10.07.1997 року на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації від 12.12.1996р. № 392-р.

Однак дружина заявника не оформила свої прав на дане спадкове майно.

Заповіт на випадок смерті ОСОБА_4 не робила, тому спадкоємцем за законом є заявник, як чоловік померлої. Оскільки на час смерті ОСОБА_4 проживала разом з чоловіком та була зареєстрована за місцем їхнього спільного місця проживання, то заявник прийняв спадщину, відповідно до ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

Вказує, що звернувся до Другої Вознесенської нотаріальної контори Головного управління юстиції у Миколаївській області із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини на майно, що було успадковане нею після смерті її брата ОСОБА_3 , яке не було оформлене нею за життя, однак йому було роз`яснено, що потрібно через суд встановлювати факт прийняття спадщини.

Вказує, що на час смерті ОСОБА_3 проживав у житловому будинку, який належав ОСОБА_4 на праві власності, оскільки вона успадкувала його за заповітом після смерті їх матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина заявника провела поховання свого брата та ритуальні обіди, тобто своїми діями вона прийняла спадщину, керуючись положеннями ЦК України в редакції 1963 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду заяв не надходило, але суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі наданих заявником доказів..

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої зокрема входить також право на земельну частку (пай) розміром 4,82 га. в КСП «Олександрівка» та була надана ОСОБА_3 на підставі сертифікату серія НОМЕР_1 від 10.07.1997 року на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації від 12.12.1996р. № 392-р.

Позивач звернувся до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Миколаївській області із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини - ОСОБА_4 . Однак йому було роз`яснено, що оформити спадщину не можливо та було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті її рідного брата ОСОБА_3 (довідка роз`яснення від 08.05.2019 р. №561/02-31) (а.с.5).

Відповідно до п.1постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно д ост. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт прийняття спадщини дружиною позивача ОСОБА_4 після смерті її брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , повністю підтверджується письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копією свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_7 ), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 10.07.1997р., довідками виконавчого комітету Олександрівської селищної ради від 03.05.2019 року №1144, №1145.

Відповідно до ч. 2 ст.293, ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ( січень 1999 року) в період чинності ЦК УРСР нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) ОСОБА_4 вчинила саме такі дії, а саме зберігала, документи про особу та правовстановлюючий документ.

Пунктом 5 ч. 1ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (в редакції 1994 р.) «Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном».

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст. 549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 11-13, 76-83, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті її брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2019 року

Суддя Висоцька Г.А.