Справа № 462/3811/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/2811/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ЛКП «Сяйво» - Лозинського В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Сяйво» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що відповідачам належним чином надаються послуги із утримання будинку та прибудинкової території, проте в порушення вимог закону, відповідачі не вносили плату за них, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01.03.2014 до 01.06.2017 в сумі 5995,18 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів 5995,18 грн боргу та судові витрати.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» 5995 грн 18 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» 1762,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що будь-які послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, окрім вивезення сміття, відсутні, з приводу чого вона неодноразово зверталася до ЛКП «Сяйво» із заявами про зняття будинку з балансу, однак їй було відмовлено. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що по АДРЕСА_1 тротуари відсутні, а є лише проїжджа частина, жодного газону немає, прибудинкова територія, яка закріплена для обслуговування будинку огороджена парканом і її прибирання, утримання та озеленення здійснює ОСОБА_1 , а не ЛКП «Сяйво». Вважає, що у неї відсутній обов`язок оплачувати послуги щодо прибирання доріг загального користування. Крім цього, зазначає, що інші відповідачі не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, оскільки всі вони мешкають за кордоном та послугами ЛКП «Сяйво» не користуються. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ЛКП «Сяйво» Лозинський В.Ю. просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 07 травня 2018 року.

Також судом установлено, що даний будинок є двоквартирним і перебуває на балансі ЛКП «Сяйво».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надає відповідачам житлово-комунальні послуги, зокрема, щодо утримання будинку та прибудинкової території, у період з 01 березня 2014 року по 01 червня 2017 року, що стверджується наявними у матеріалах справи договором підряду № 1 від 09 січня 2015 року, договором підряду №1 від 01 березня 2016 року, договором підряду №1 від 27 лютого 2017 року, договором про закупівлю послуг № 34 від 05 лютого 2013 року, договором про закупівлю послуг № 131 від 14 серпня 2013 року, договором підряду №1 від 01 березня 2014 року, договором про надання послуг №111101 від 02 січня 2014 року, договором про закупівлю послуг № 21 від 07 березня 2014 року, а відповідачі користувалися такими та не відмовлялася від них, тому з відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість в сумі 5995,18 грн за житлово-комунальні послуги.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як убачається з позовної заяви, ЛПК «Сяйво» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. На підтвердження розміру заборгованості надано відомість про нарахування заборгованості, з якої неможливо встановити з урахуванням яких складових здійснено щомісячні нарахування заборгованості, а відповідачі заперечують надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за винятком вивезення побутових відходів, за що вони здійснюють оплату.

На вимогу апеляційного суду позивачем надано детальних розрахунок заборгованості, з якого убачається, що складовими тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обслуговування систем водопостачання, обслуговування димовентиляційних каналів, обслуговування поточного ремонту, витрати на освітлення місць загального користування, прибирання прибудинкової території. Проте на підтвердження надання зазначених послуг позивачем не надано жодних доказів.

Крім цього, судом установлено, що будинок АДРЕСА_1 є двоквартирним, прибудинкова територія будинку огороджена парканом, та позивач не надає послуг з прибирання вказаної території, що визнав представник позивача у судовому засіданні.

Надані позивачем договори підряду про закупівлю послуг, які суд першої інстанції взяв до уваги, стосуються прибирання проїжджої частини вул. Машиністів у м. Львові, що не є складовою оплати за послуги з прибирання прибудинкової території.

Судом також установлено, що позивачем надаються послуги з вивезення побутових відходів. Як убачається з наданої позивачем відомості про нарахування заборгованості, відповідачами здійснюється оплата за надання послуг з вивезення побутових відходів, заборгованість по цьому виду послуг відсутня, що ствердив представник позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач належним чином не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме надання послуг з утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території у повному об`ємі. Тому рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову Львівського комунального підприємства «Сяйво» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.10.2019

Головуючий

Судді