ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/2953/17

Провадження № 22-ц/818/2527/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунова А.І.,

за участю секретаря Гуржій І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірський ВП ГУ НП у Харківській області, Харківська місцева прокуратура № 1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року в складі судді Проценко Л.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом з урахуванням уточнень та доповнень до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1 в якому просив: 1) стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 170 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 2) визнати протиправною бездіяльність Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, що полягає: у невиконанні ухвал слідчих суддів Ленінського районного суду м. Харкова; у нерозгляді його звернень від 04.01.2017р., 10.05.2017р., 24.05.2017р., 02.06.2017р. і 13.03.2018р. та ненаданні обґрунтованих відповідей, у невжитті негайних заходів реагування стосовно затриманих злочинців; у неповідомленні йому, що 24.12.2016р. було закрито кримінальне провадження №0004405; у несвоєчасному визнанні його потерпілою особою у зазначеному кримінальному провадженні та врученні пам`яток про процесуальні права та обов`язки лише 07.12.2017р.; у несфотографуванні побоїв та ушкоджень; у не проведенні слідчих дій, спрямованих на розшук злочинців за їх ІР-адресами; у несвоєчасному внесенні його заяви до ЄРДР про погрози вбивства та фізичної розправи на його адресу з боку ОСОБА_2 , які були внесені лише 06.02.2018р., у неналежному проведенні досудових розслідувань по кримінальним провадженням №0004405 та №0000343; 3) визнати протиправною бездіяльність Харківської місцевої прокуратури №1, що полягає: у неналежному здійсненні процесуального керівництва у кримінальних провадженнях №0004405 та №0000343; у неналежному розгляді його письмових звернень та невжитті відповідних заходів. Крім того, у зв`язку із бездіяльністю та не здійсненням процесуального керівництва просив постановити окремі ухвали стосовно співробітників Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області: начальника Холодногірського ВП Назаренка І.В., начальника СВ Маник О.В., слідчих Решетняк А.В., Зубко О.В., Міщенко А.О. та процесуальних керівників Харківської місцевої прокуратури №1 по зазначеним кримінальним провадженням: Костюкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 для притягнення винних осіб до відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що 13 грудня 2016 року о 16 год. 12 хв. на перехресті вулиць Бориса Шрамка та провулку Альбівського двоє невідомих нападників побили його палками та руками, при цьому зазначали, що «це зарплата від ОСОБА_2 ». Він з 01 лютого 2017 року по 21 вересня 2017 рокупрацював інженером з охорони праці в ТОВ «Завод «Рапід» і йому при звільненні не була виплачена заробітна плата «у конверті» за липень-вересень 2016 р. в розмірі 9600 грн.

За фактом побиття він звернувся до Холодногірського ВП і було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України. В порушення ч. 2 ст. 55 КПК України йому не було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не сфотографовано побої та не направлено на судово-медичну експертизу. 24 грудня 2016 року слідчим було безпідставно прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В подальшому він неодноразово звертався до слідчого з приводу досудового розслідування і ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 18 травня 2017 року та від 01 червня 2017 року. визнано неправомірною бездіяльність слідчого. Також він звертався до начальника відділу Харківської місцевої прокуратури №1 щодо стану кримінального провадження та неправомірних дій слідчого, але письмової відповіді не отримав.

В судовому засіданні першої інстанції позивач ОСОБА_1 уточнений позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що є низка ухвал слідчих суддів про визнання протиправною бездіяльності слідчих, тому він звернувся в порядку ЦПК України, щодо порушення його прав та стягнення моральної шкоди. Дії працівників прокуратури протиправними не визнавались, однак процесуальні керівники не вживали відповідних заходів і він бажає, щоб суд визнав їх дії протиправними. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях та відновленні життєвих зв`язків, він почуває себе приниженим і самостійно визначив суму такої шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури відмовлено.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення першої інстанції та задовольнити його вимоги у повному обсязі. Крім того просить винести окрему ухвалу до ГУ НП у Харківській області щодо бездіяльності стосовно притягнення винних до кримінальної відповідальності та до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів стосовно притягнення до відповідальності працівників Харківської місцевої прокуратури. Також просив витребувати з Холодногорського ВП ГУНП у Харківській області необхідні для розгляду справи матеріали кримінальних проваджень № 0004405 та № 0000343.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що Державна казначейська служба України, Харківська місцева прокуратура № 1 та Холодногірський ВП ГУ НП у Харківській області не є належними відповідачами у справі; суд помилково дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання бездіяльності Холодногірського відділу поліції ГУ НП у Харківській області та Харківської місцевої прокуратури № 1 протиправною не вирішуються в порядку цивільного судочинства; висновок суду, Держава Україна не є належним відповідачем у справі спростовується положеннями Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, ст. 56 Конституції України, Харківська місцева прокуратура № 1 та Холодногірський ВП ГУ НП у Харківській області не вживають заходів для розслідування кримінального провадження № 0004405, з ухвал слідчих суддів вбачається, що працівники Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області не беруть до уваги вказівки слідчих суддів та процесуальних керівників, виходячи зі справедливих і розумних критеріїв визначив розмір завданої моральної шкоди в сумі 170000 грн., викладені обставини узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 та Великою палатою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, вважає доведеними обставини наявністю душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить витребувати з Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області кримінальні провадження № 0004405 та № 0000343.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про витребування з Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області кримінальних проваджень № 0004405 та № 0000343 залишено без задоволення.

Закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 11 год. 45 хв. 23 квітня 2019 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції учасниками справи не подано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що СВ Холодногірського ВП НП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004405 від 13 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень невідомими особами на перехресті вул. Бориса Шрамка та пров. Альбівського у м. Харкові.

24 грудня 2016 року слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року скаргу Зайцева ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність слідчої СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області Решетняк А.В. щодо нерозгляду клопотання від 10 травня 2017 року та зобов`язано слідчого розглянути вищезазначене клопотання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено частково. Зобов`язано слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 24 травня 2017 року. Зобов`язано слідчого розглянути клопотання від 10 травня 2017 року та надати відповідь на питання, поставлені в клопотанні. В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом до осіб Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1 зазначених позивачем як відповідачі, останній не надав суду доказів відповідно до вимог ч.3.4 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України з приводу того, що вказані позивачем особи є юридичними особами, які наділені цивільною правоздатністю та дієздатністю і можуть бути позивачами та відповідачами у суді, відповідно до вимог ст. ст. 80,81,82,167,170,174,176 ЦК України, незважаючи на те, що вказані особи заперечували проти визнання їх відповідачами, бо це не відповідає їх правовому статусу. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1232 Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст.176 ЦК України юридичні особи, створені державою не відповідають за зобов`язання держави.

Враховуючи, що позов заявлений не з підстав передбачених ч. 1 ст. 1176 ЦК України та вказаного Закону, а на загальних підставах, передбачених ч. 6 ст. 1176, ч. 1 ст. 1167, ст. 23 ЦК України Держава Україна в особі Державної казначейської служби України не є належним відповідачем у справі.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого само врядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави.

Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України.

Викладене узгоджується з правовою позицією , викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15, провадження № 14-342цс18.

У пункті 10 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Таким органом у цій справі є Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого, на думку позивача, призвели до завдання позивачу шкоди.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, провадження № 12-110гс18.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 170 000 грн. на відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

СВ Холодногірського ВП НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004405 від 13 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень невідомими особами на перехресті вул. Бориса Шрамка та пров. Альбівського у м. Харкові.

24 грудня 2016 року слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року скаргу Зайцева ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність слідчої СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області Решетняк А.В. щодо нерозгляду клопотання від 10 травня 2017 року та зобов`язано слідчого розглянути вищезазначене клопотання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено частково. Зобов`язано слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 24 травня 2017 року. Зобов`язано слідчого розглянути клопотання від 10 травня 2017 року та надати відповідь на питання, поставлені в клопотанні. В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з пунктом 5 статті 3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Щодо не розгляду звернень ОСОБА_1 від 04 січня 2017 року, 10 травня 2017 року, 24 травня 2017 року, 02 червня 2017 року, 13 березня 2018 року, та не надання відповідей, на які посилається апелянт як на підставу своїх позовних вимог, необхідно зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області О. Шевченко ОСОБА_1 повідомлено, що прокуратурою області розглянуто його звернення від 04 січня 2017 року та встановлено, що СВ Холодногірського ВП НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004405 від 13 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення тілесних ушкоджень невідомими особами на перехресті вул. Бориса Шрамка та пров. Альбівського у м. Харкові. 24 грудня 2016 року слідчим прийнято постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначену постанову про закриття провадження 20 квітня 2017 року місцевою прокуратурою скасовано, процесуальним керівником у провадженні в порядку ст. 36 КПК України надані письмові вказівки та кваліфікацію правовопорушення змінено з ч. 1 ст. 125 на ч. 2 ст. 296 КК України.

Разом з цим, Харківською місцевою прокуратурою направлено лист до ГУНП в Харківській області щодо вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за фактом виявлених порушень вимоги Кримінального процесуального кодексу України (а.с. 11 том 1).

Крім того, повідомлено, що за результатами розгляду звернення щодо невиплати заробітної плати директором ТОВ «Завод «Рапід» ОСОБА_2 . Основ`янським ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000823 від 20 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. Досудове розслідування проводиться СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області, процесуальне керівництво здійснюється Харківською місцевою прокуратурою № 5.

На виконання ухвали суду від 18 травня 2017 року, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність слідчої СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області Решетняк А.В. щодо нерозгляду клопотання від 10 травня 2017 року та зобов`язано слідчого розглянути вищезазначене клопотання, листом від 11 травня 2017 року слідчим Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області А.В. Решетняк повідомлено ОСОБА_1 , що його клопотання від 10 травня 2017 року розглянуто у встановлений законом строк та надана відповідь, згідно якої, 14 грудня 2016 року заява ОСОБА_1 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004405 за ознаками кримінального правовопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 24 грудня 2016 року кримінальне провадження № 0004405 закрито на підставі п. 1 ст. 110 та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

20 квітня 2017 року кримінальне провадження № 0004405 було поновлено керівником Харківської місцевої прокуратури № 1 та по сьогоднішній день дане провадження перебуває в Харківській місцевій прокуратурі № 1. (а.с. 67 том 1).

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 24 травня 2017 року, то листом начальника відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СВ Холодногірського ВП НП в Харківській області О.Ю. Благова йому надана відповідь та повідомлено, що заява від 24 травня 2017 року розглянута у встановлений законом строк, приєднана до матеріалів кримінального провадження № 0004405. 14 грудня 2016 року заява внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004405 за ознаками кримінального правовопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 20 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004405 була змінена кваліфікація з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України. (а.с. 69 том 1).

Також, листом заступника начальника начальника СВ Холдногірського ВП НП в Харківській області Зайцеву Ю.В. повідомлено, що клопотання ОСОБА_1 від 24 травня 2017 року розглянуто у встановлений законом строк, долучено до матеріалів кримінального провадження № 0004405. Зазначено, що раніше на його адресу надсилалась відповідь на клопотання за вх. № З-521 від 10 травня 2017 року, 15 травня 2017 року ОСОБА_1 в приміщенні Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області власноручно отримав копію відповіді на клопотання за вх. № З-521. (а.с. 71 том 1).

Листом заступника начальника начальника СВ Холодногірського ВП НП в Харківській області клопотання ОСОБА_1 від 02 червня 2016 року, яке надійшло до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області 06 червня 2017 року за вх. № З-675, розглянуто у встановлений законом строк, долучено до матеріалів кримінального провадження № 0004405. У відповіді також зазначено, що клопотання ОСОБА_1 від 10 травня 2017 року було розглянуто та ним особисто в приміщення Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області отримано відповідь, його доводи будуть перевірені та їм буде надана належна правова оцінка. (а.с. 79 том 1).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, слідчим надано доручення про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0004405, а саме, провести наступні заходи: встановити можливих свідків та очевидців події; встановити наявність камер відео спостереження поблизу вчинення кримінального правопорушення; встановити осіб, причетних до даного кримінального правовопорушення; здійснити обхід прилеглих територій з метою встановлення можливих свідків та очевидців; у разі встановлення осіб, причетних до даного кримінального правовопорушення, забезпечити їх явку до Холодногірського відділу поліції. (а.с. 80 том 1).

Щодо заяви про відвід слідчого Решетняк А.В. від 02 червня 2017 року та скарги, зареєстрованої 06 червня 2017 року, щодо неналежного здійснення кримінального провадження № 0004405 та ненадання відповідей, то згідно висновку службового розслідування, в ході проведення перевірки за вказаною заявою встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснюється в повному обсязі, всебічно та неупереджено, крім того, встановлено, що слідчим Решетняк А.В. надано відповіді по всім зверненням по вказаному кримінальному провадженню, ОСОБА_1 надано відповідь начальника відділення СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області Дягілєва О.О. від 12 червня 2017 року, та лист начальника управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області Шевченко О. від 16 серпня 2017 року (а.с. 83, 109 том 1).

Відповідно до норм діючого кримінально-процесуального законодавства, процесуальний керівник і слідчий під час досудового слідства здійснюють свої процесуальні права і виконують покладені на них обов`язки у відповідності до вимог закону.

Прийняття слідчим або прокурором процесуального рішення по кримінальному провадженню, яке в подальшому скасовується компетентною особою у встановленому законом порядку, саме по собі не тягне за собою настання відповідальності з боку вказаних суб`єктів.

Можливість прийняття стороною кримінального провадження процесуального рішення і подальше скасування цього рішення у встановленому порядку передбачена нормами КПК України і само по собі не тягне за собою будь-якої відповідальності. Така відповідальність має настати лише за умови вчинення відповідною особою дисциплінарного проступку, адміністративного правопорушення чи кримінального злочину.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження № 0004405 на даний триває, досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснюється, доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням зазначеного судом не встановлено наявності передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог винести окремі ухвали до ГУ НП у Харківській області у зв`язку з бездіяльністю осіб Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області до відповідальності, до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів стосовно притягнення до відповідальності працівників Харківської місцевої прокуратури № 1, процесуальних керівників у кримінальних провадженнях, у зв`язку з бездіяльністю, не здійсненням процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини десятої статті 262 ЦПК України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до статей 44, 45 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Право на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів розміщує на своєму веб-сайті рекомендований зразок дисциплінарної скарги.

Повноваження щодо постановлення окремої ухвали до ГУ НП у Харківській області у зв`язку з бездіяльністю осіб Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів стосовно притягнення до відповідальності працівників Харківської місцевої прокуратури № 1, процесуальних керівників у кримінальних провадженнях, у зв`язку з бездіяльністю, не здійсненням процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, то такі питання регулюються нормами Кримінального процесуального кодексу України, та вирішуються в порядку кримінального судочинства, розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягають та не відносяться до повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду в порядку цивільного процесуального законодавства.

Відносно позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про визнання бездіяльності протиправною слід зазначити наступне.

У статтях55,56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першоюстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першоїстатті 9 Конституції України,статті 10 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) є частиною національного законодавства,встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Устатті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України)).

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України).

Згідно з частиною першоюстатті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає глава 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Тобто кримінальний процесуальнийзакон визначає спеціальний порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльность слідчого та прокурора.

Вимоги про визнання незаконними дій органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях має вирішуватися за правилами КПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/2004/18, від 30 січня 2019 року у справі № 234/19443/16-ц, і підстав для відступу від нього не вбачається.

Проте суд на вищевказані вимоги закону не звернув увагу та помилково вирішив позовні вимоги, відмовивши в задоволенні в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про визнання бездіяльності протиправною.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про визнання бездіяльності протиправною необхідно закрити.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року скасувати, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про визнання бездіяльності протиправною закрити, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області, Харківської місцевої прокуратури № 1, про визнання бездіяльності протиправною - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова