ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м.Суми

Справа №591/5919/18

Номер провадження 22-ц/816/2990/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь своє повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1800,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23 - х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Вирішити питання розподілу судових витрат. В подальшому, уточнивши свої позовні вимоги просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23 - х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано у грудні 2009 року. Від шлюбу вони мають спільну доньку - ОСОБА_3 . На даний час їх донька навчається на 3 курсі Харківського національного університету внутрішніх справ на бюджетній основі. В зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі їх донька потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Вказує, що самостійно вона не в змозі утримувати доньку у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Зазначає, що відповідач не має постійного доходу та заробітку на території України, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 жовтня 2018 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів та постановити нове, яким зменшити розмір аліментів до 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що він офіційно не працює, його дохід є дуже мінливим, а тому він не має можливості кожен місяць сплачувати 2000,00 грн. аліментів.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що відповідач визнав повністю позов в суді першої інстанції. Доказів стосовно того, що він не має змоги платити аліменти в сумі 2000 грн. він не надав, натомість останній часто їздить за кордон, про що свідчить його закордонний паспорт. Просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача задовільний стан здоров`я, інших утриманців він не має, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, щомісячно сплачуючи аліменти на користь позивача на весь період навчання, до досягнення їх донькою 23 років,

Проте з висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, з 18.12.1998 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30). На даний час донька позивача та відповідача ОСОБА_3 навчається на 3 курсі Харківського національного університету внутрішніх справ на бюджетній основі на денній формі навчання (а.с. 29). Крім того, донька позивача та відповідача по справі проживає в м. Харків (а.с. 42). Відповідно до матеріалів справи, позивач проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 4)

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, мають дві категорії осіб - це один з батьків дитини, за умови, що дочка, син проживають з ним, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 , проживає у м . Харків, тобто окремо від матері - позивача по справі, яка проживає у м. Суми то, у даному випадку тільки донька має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання у зв`язку з навчанням, відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 СК України.

Доказів того, що ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 правом на звернення до суду в своїх інтересах матеріали справи не містять.

Отже, висновки суду про наявність повноваження у ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 , яка є повнолітньою та має повну процесуальну правосуб`єктність не ґрунтуються на вимогах закону.

Що стосується доводів позивача стосовно визнання відповідачем позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ч. 4 ст. 206 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи стосовно визнання позову позивачем, оскільки таке визнання суперечить вимогам ст. 199 СК України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було залучено доньку сторін в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 31). Наявна заява останньої, що вона підтримує позовні вимоги (а.с. 41), однак, нею не було самостійно заявлено позовних вимог на предмет спору, притому, що відповідно до позовної заяви, поданою її матерю,аліменти стягувалися на її користь,притому, що мати не мала повноважень у порядку визначеному ст. 60 ЦПК України, представляти в суді її інтереси.

За правилами ст. 256 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду якщо від імені заінтересованої особи її подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

В зв`язку з тим, що рішення суду підлягає скасуванню не з мотивів викладених в апеляційній скарзі, а з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, витрати за подання відповідачем апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми 05 березня 2019 року скасувати.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання,

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко