Справа № 487/1151/19
Провадження № 2/487/1157/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

представника позивача - адвоката Михайленко О.В.

представника відповідача - адвоката Радченко Р.М.

розглянувши у загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, - В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. В обґрунтування позову зазначила, що 22.09.2011 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її донька ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого померла.

Вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03.06.2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ЇЇ онуку ОСОБА_4 надано статус дитини-сироти, і над ним встановлено опіку, з призначенням її опікуном. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.06.2014 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_4 стягнуто в якості відшкодування шкоди завданої смертю годувальника 1019,50 грн. щомісяця, починаючи з 18.03.2014 року до 01.06.2028 року.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2014 року розмір відшкодування зменшено до 480 грн. щомісячно.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.12.2017 року розмір відшкодування було збільшено до 2034,31 грн., починаючи з 17.10.2017 року.

Посилаючись на збільшення розміру мінімальної заробітної плати просила збільшити розмір відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника до 2644,60 грн.

Представник відповідача надав до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що виходячи зі змісту рішення Апеляційного суду Миколаївської області розмір щомісячного стягнення визначено в розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати. Враховуючи зазначене, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, на теперішній час, стягненню з відповідача підлягає 2086,50 грн. Окрім того, при визначенні розміру відшкодування, заперечував проти застосування коефіцієнту росту заробітної плати у розмірі 1,30, так як дана вимога не грунтується на положенях закону.

17.04.2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, за яким, він наполягав, на тому, що з огляду на застосування коефіцієнту мінімальної заробітної плати, у розмірі 1,30 (4173 грн.:3200 грн.), розмір відшкодування становить 2644,60 грн. (2034,31 грн. х 1,30).

В судовому засіданні представник позивача вимоги заявлені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені у заяві.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги заявлені в позовній заяві визнав частково, а саме в сумі 2086,50 грн., яка складає 50 відсотків мінімальної заробітної плати. В задоволенні іншої частини позовної заяви, просив відмовити з огляду на не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для застосування коефіцієнту росту заробітної плати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.09.2011 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем BMW-530, (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з мотоциклом KAWASAKI під керуванням водія ОСОБА_5

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу донька позивача ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких померла.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15.08.2013 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.09.2011 року, серія НОМЕР_2 , виданим Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_3 сиротою залишився її син ОСОБА_4 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 04.08.2010 року), який є інвалідом дитинства, що підтверджується корінцем до медичного висновку №17 від 22.02.2011 року Жовтневої центральної районної лікарні. Строк встановлення інвалідності з подальшим переоглядом встановлено до 01 червня 2028 року.

Згідно розпорядження Жовтневої РДА №574-р від 26.10.2011 року малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини - сироти, а також розпорядження Жовтневої РДА №630-р від 10.11.2011 року над ОСОБА_4 встановлено опіку, з призначенням позивача опікуном.

Вищенаведені обставини встановлені рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2014 року, від 05.02.2016 року, від 18.04.2017 року, від 18.12.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 року по справі №487/2730/14-ц з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього ОСОБА_4 стягнуто 1019,50 грн. в якості відшкодування шкоди завданої смертю годувальника, щомісячно, починаючи з 18.03.2014 року до 01.06.2028 року

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2014 року заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 оку. змінено, зменшено розмір стягнення з 1019,50 грн. до 480 грн. щомісячно. Судове рішення в частині періоду стягнення та судових витрат залишено без змін.

В подальшому, відповідно до заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2016 року по справі №487/4890/15-ц збільшено розмір щомісячного стягнення до 609,60 грн. з 30.06.2015 року. Окрім того, з відповідача на користь позивача стягнуто індексацію розміру відшкодування шкоди за період з квітня 2014 року по травень 2015 року в сумі 135,92 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2017 року по справі №487/5783/16-ц збільшено розмір відшкодування до 920,50 грн. щомісяця з 11.11.2016 року та стягнуто індексацію розміру відшкодування шкоди за період з червня 2015 року по вересень 2016 року на суму 204,56 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року по справі №487/5459/17 збільшено розмір щомісячного стягнення до 2034,31 грн. з 17.10.2017 року та стягнуто індексацію розміру відшкодування шкоди за період з 11.11.2016 року по 17.10.2017 року в сумі 275,56 грн.

Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Згідно з п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею 18 років, (учню,студенту - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Частиною 4 ст. 1200 ЦК України передбачено, що розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім випадків, зазначених в цій статті. Окрім цього, розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до ч. 1ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до статті 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином, у відповідності до ст.1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: 1) підвищення вартості життя; 2) збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору суду належить встановити у зв`язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю, а саме: чи у зв`язку зі збільшення вартості життя, чи у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі заявлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з`ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і в залежності від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.

В контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст. 3 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

При цьому суд виходить з того, що розмір мінімальної заробітної плати переглядається, в тому числі, і в залежності від зростання індексу цін на споживчі товари і тарифи на послуги. Тому при паралельному застосування обох підстав збільшення розміру відшкодування шкоди, передбачених ст. 1208 ЦК України, розмір відшкодування шкоди буде збільшуватись, частково, у подвійному розмірі, що призведе до порушення прав відповідача.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати переглядається залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, підвищення вартості життя враховується при встановленні мінімальної заробітної плати. Тому збільшення розміру відшкодування шкоди у разі підвищення вартості життя враховується при перегляді мінімальної заробітної плати і збільшенні у зв`язку з цим розміру відшкодування шкоди за рішенням суду.

При підвищенні вартості життя, збільшується розмір мінімальної заробітної плати, а тому обидві підстави, зазначені в ст. 1208 ЦК України,не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору щодо збільшення розміру відшкодування шкоди.

Враховуючи те, що потерпілому було призначено розмір відшкодування шкоди виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати на час смерті ОСОБА_3 , підставою для збільшення розміру відшкодування є збільшення розміру мінімальної заробітної плати. (ч. 2 ст. 1208 ЦК України).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 2019 року - 4173 грн.

Враховуючи те, що розмір щомісячного відшкодування виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати, з врахування правил ч. 2 ст. 1200 ЦК України та з огляду на те, що на момент смерті сім`я складалась з двох осіб, визначено відшкодування у розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати.

Отже, враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 1208 ЦК України, розмір відшкодування шкоди підлягає збільшенню до 2086,50 грн.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування коефіцієнту росту мінімальної заробітної плати у розмірі 1,30 , оскільки вказана вимога не грунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 607.04 грн. (2086,50 грн. - сума задоволених вимог х100% : 2644,60 грн. сума заявлених вимог = 79 %; 79% сума заявлених вимог х 768,40 грн.: 100% = 607,04 грн.).

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір щомісячного стягнення, визначеного рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2034,31 грн. до 2086,50 грн. починаючи з 11.02.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 607,04 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк