Дата документу 04.06.2019 Справа № 320/7039/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 320/7039/17

Провадження №22-ц/807/1145/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року в складі судді Купавської Н.М. в справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/ , складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображається у розрахунку заборгованості за Договором.

У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 34 697, 52 грн., яка складається з: 2 807, 76 грн. - заборгованість за кредитом; 26 561, 31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 200, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1628, 45 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.09.2013 у розмірі 6337, 34 грн., з яких: 2807 грн. 76 коп. - заборгованість за кредитом; 3137 грн. 34 коп. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 1200 грн. 00 коп. - нараховано пені, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 200, 00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 січня 2019 року внесено виправлення до мотивувальної та резолютивної частини заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року, вказавши загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню «4 337, 34 грн.» замість «6 337, 34 грн.» та нараховані відсотки за користування кредитом «329, 58 грн.» замість «3137, 34 грн.».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині зменшення вимог щодо стягнення процентів, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду в частині зменшення позовних вимог за процентами, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд помилково дійшов висновку, що розмір процентів не відповідає дійсності та є завищеним. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розмір процентної ставки за договором починаючи з 01.09.2014 року підвищувався з 30, 00 % до 34, 80 %, а з 01.04.2015 року до 43, 20 %. З 01.04.2014 року банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку відсотків, які затверджені наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно якого у разі виникнення прострочених зобов`язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Зазначає, що позивачем розрахунок заборгованості здійснено вірно, оскільки судом не враховано підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості вдвічі.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, судові повістки про виклик на судові засідання, призначені на 14 травня 2019 року та 04 червня 2019 року направлялись за адресою, яка міститься в матеріалах справи, проте рекомендовані листи повертались до апеляційного суду із відміткою пошти причини невручення - «закінчення терміну зберігання» або « немає вдома» ( а.с.131-134; 141-142).

Проте, ОСОБА_1 обізнаний про те, що апеляційним судом переглядається рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання ним ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у даній справі та апеляційної скарги, а також отримання ним судової повістки на судове засідання, призначене на 09 квітня 2019 року, на яке відповідач не прибув ( а.с.117,118).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищеназване, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України,колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності відповідача, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить змінити рішення суду в частині зменшення позовних вимог за процентами, апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги та в частині, яка оскаржується, а саме в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, виходив з того, що розмір процентів, нарахованих на прострочену заборгованість не відповідає дійсності та є завищеним.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 02.09.2013 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за змістом якої він погодився, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 7).

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні останньому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.09.2013 р. станом на 31.08.2017 року становить 34 697, 52 грн., яка складається з: 2 807, 76 грн. - заборгованість за кредитом; 26 561, 31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (161,86 - несплачені проценти на поточну заборгованість; 26 399, 45 - несплачені проценти на прострочену заборгованість); 3 200, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1628, 45 грн. - штраф (процентна складова).

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виходячи з положень ст.ст. 526, 1048-1050, 1054 ЦК України, зобов`язання за договором, в тому числі за договором кредиту, за яким кредитор надає кошти, а позичальник зобов`язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов`язковими для виконання сторонами, мають виконуватися належним чином.

В даному випадку, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору у наведений спосіб чинному законодавству України не суперечить.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків в розмірі 26 561, 31 грн. за період з 31.03.2014 року по 31.08.2017 року, колегія суддів виходить з наступного.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

У цій справі сторони погодили, що строк виконання зобов`язання - строк дії платіжної картки, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на наведене відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг, погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов`язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Підпунктом 2.1.1.12.6.3 Умов визначено, що проценти за використання кредиту (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту засоби, з дня списання суми карткового рахунку.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № б/н від 05.04.2019 року строк дії кредитної картки № НОМЕР_1, виданої ОСОБА_1 03.09.2013 року, становить до 05/17 (а.с. 121).

Таким чином, позичальник повинен був погасити заборгованість у повному обсязі не пізніше 31.05.2017 року.

Доказів того, що після закінчення строку дії платіжної карти відповідачем була отримана нова картка, матеріали справи не містять.

В позовній заяві АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

Зважаючи на те, що строк виконання боргового зобов`язання в повному обсязі настав 31.05.2017 року, позовна вимога банку про стягнення процентів, які нараховані після 31.05.2017 року не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З долученого до позовної заяви Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що позивачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5% в місяць (30% на рік), з 01.09.2014 р. - 2,9% (34,80% на рік), з 01.04.2015 р. - 3,6% (43,20% на рік) (а.с. 8). Зазначене також відображено в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.09.2013 р. (а.с. 6).

З 01.04.2014 року банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку відсотків, які затверджені наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, згідно якого у разі виникнення прострочених зобов`язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості (а.с. 91-92).

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за користування Кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Пунктом 2.1.1.12.12 Умов та правил встановлено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Як вбачається з Анкети-заяви, яка підписана позивачем, він ознайомився з договором про надання банківських послуг, з його умовами, правилами та тарифами, зобов`язалась виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua.

Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Цьому праву Банка кореспондується обов`язок клієнта, передбачений п.1.1.2.3 та 1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг: отримувати виписки про стан картрахунку і про здійснені операції по картрахунку та у разі незгоди зі зміненими Умовами та/чи Тарифами звернутися до Банку для розірвання договору та сплатити всю заборгованість за договором.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування розрахунку банку по процентам у цій справі.

Висновок суду, що розрахунок банку процентів по кредиту не відповідає дійсності є помилковим.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають проценти, які нараховані по 31.05.2017 року, розмір яких за розрахунком банку становить 22 317, 54 грн. (а.с.6).

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування кредитом на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні з прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 22 317, 54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимоги пропорційності, а саме задоволення позовних вимог в загальному обсязі на 76%, загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви складає 1 216, 00 грн. Крім того, враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 552, 32 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2018 року змінити в частині стягнення процентів за користування кредитом та прийняти в цій частині постанову наступного змісту:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» проценти за користування кредитом у розмірі 22 317, 54 грн. (двадцять дві тисячі триста сімнадцять грн., п`ятдесят чотири копійки), а також судовий збір за подання позовної заяви в загальному розмірі 1 216, 00 грн. (одна тисяча двісті шістнадцять, нуль копійок)».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1552, 32 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві гривні, тридцять дві копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка