П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Соломахи Л.І., Санікової О.С.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 10 квітня 2019 року про повернення позовної заяви, постановлену судом у складі головуючого судді Ткачової С.М. в місті Краматорську Донецької області, у справі номер 234/18487/18 за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Краматорської місцевої прокуратури, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство фінансів України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення, та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_2 до Держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Краматорської місцевої прокуратури, треті особи без самостійних вимог: Державна казначейська служба України, Міністерство фінансів України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення, та стягнення моральної шкоди.

З врахуванням уточнень просив суд - визнати протиправною, незаконною, неправомірною бездіяльність прокуратури Донецької області, яка полягала в невиконанні керівником Краматорської місцевої прокуратури Біжком Сергієм Віталійовичем його службових обов`язків встановити розумні строки проведення слідчих дій відповідними прокурорами при процесуальному керівництві досудового розслідування кримінального провадження №0002670 від 06.12.2014 року за результатами розгляду скарги представника позивача від 04.04.2016 року;

- визнати протиправною, незаконною, неправомірною бездіяльність прокуратури Донецької області, яка полягала в умисному невиконанні керівником Краматорської місцевої прокуратури Біжком Сергієм Віталійовичем, як службовою особою, що займає відповідальне становище, ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 03.06.2016 року № 1-кс/234/2989/16 по справі № 234/5939/16-к ОСОБА_3 про зобов`язання розглянути скаргу ОСОБА_1 від 04.04.2016 року по кримінальному провадженню № 0002670 від 06.12.2014 року протягом трьох днів і в разі наявності підстав її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків

вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень;

- стягнути з Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області ЄРДПОУ 08592158 за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , моральну шкоду в сумі 134028 гривень, спричинену протиправною бездіяльністю при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0002670 від 06.12.2014 року в сумі 134028,00 грн. та:

- порушенням права ОСОБА_2 на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк відповідно до норм статті 40 Конституції України та частини 2 статті 398 Кримінального процесуального кодексу України (як факт, що має юридичне значення для стягнення компенсації за заподіяння моральної шкоди),

- порушенням права ОСОБА_2 на справедливий суд в розумні строки відповідно до норм статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (як факт, що має юридичне значення для стягнення компенсації за заподіяння моральної шкоди),

- порушенням права ОСОБА_2 володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності майном ТОВ «Украгропромстрой» шляхом реалізації його права на участь в управлінні господарським товариством та доходу від використання ТОВ «Украгропромстрой» належного йому майна, гарантованого нормами статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (як факт, що має юридичне значення для стягнення компенсації за заподіяння моральної шкоди),

- порушенням права ОСОБА_2 на ефективний правовий засіб захисту права мирно володіти своїм майном, відповідно до статей 1, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (як факт, що має юридичне значення для стягнення компенсації за заподіяння моральної шкоди).

Визначити порядок виконання прийнятого судового рішення та вжити заходів для забезпечення його виконання.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до Держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Краматорської місцевої прокуратури, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство фінансів України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення та стягнення моральної шкоди залишено без руху для належного оформлення заяви, відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до Держави Україна за представництвом прокуратури Донецької області, Краматорської місцевої прокуратури, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство фінансів України, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, про визнання бездіяльності неправомірною, встановлення фактів, що мають юридичне значення та стягнення моральної шкоди визнано неподаним та повернуто позивачу з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки недоліки позовної заяви у визначений ухвалою суду від 15 березня 2019 року строк, не усунуті.

Із вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 10 квітня 2019 року і направити справу для

продовження розгляду до суду першої інтонації.

Доводами апеляційної скарги наведено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що, зобов`язавши позивача ухвалою від 15.03.2019 року фактично змінити предмет та підстави свого позову до Держави України в особі прокуратури Донецької області та повернувши позовну заяву позивачу, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на ефективний правовий засіб захисту права мирно володіти майном, фактично відмовив ОСОБА_2 у праві на справедливий судовий розгляд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та статей 55, 129 Конституції України.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно пункту 6 частини 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При перевірці законності ухвали про повернення позовної заяви підлягає також оцінці відповідності нормам цивільного процесуального законодавства й ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 15 березня 2019 року, суд першої інстанції з посиланням на норми статей 175, 177 ЦПК України, виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з Держави України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 134028,00 грн. за спричинену моральну шкоду, обумовлену також іншими порушеннями права ОСОБА_2 :

- на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк, відповідно до норм статті 40 Конституції України;

- на справедливий суд в розумні строки, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року;

- на володіння, користування і розпорядження своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності - майном ТОВ «Украгропромстрой» шляхом реалізації його права на участь в управлінні господарським товариством та доходу від використання ТОВ «Украгропромстрой» належного йому права, гарантованого нормами статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року;

- на ефективний правовий засіб захисту права мирно володіти своїм майном відповідно до статей 1, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства за умови належного оформлення

заяви, відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 89-90).

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу відповідно до ухвали від 10 квітня 2019 року, суд зазначив, що ним в установлений строк в повному обсязі не усунуто недоліки позовної заяви, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачу (а.с. 93-94).

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов цього висновку з порушенням норм процесуального права.

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України та неусунення позивачем недоліків позовної заяви є помилковими та суперечать змісту позовної заяви та матеріалам справи.

Залишаючи ухвалою від 15 березня 2019 року позовну заяву без руху для усунення недоліків заяви, суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги, зазначені у вище наведеній статті 185 ЦПК України та в частині 2 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в якій зазначено, що якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Тому суд, не зазначивши в чому саме полягає неналежність оформлення поданої позовної заяви, тобто, конкретні підстави залишення заяви без руху, не вправі залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 10 квітня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 7 червня 2019 року.

Суддя: