АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/831/19Головуючий у 1-й інстанції Чепурний О.П. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 302090000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Сіренко Ю.В., Пономаренко В.В.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ФОП ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , СТОВ «Агрофірма «Колос», виконавчий комітет Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Шамова О.А. на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 19.03.2019 (повний текст складено 19.03.2019, суддя в суді першої інстанції Чепурний О.П.) у цивільній справі за позовами ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , СТОВ «Агрофірма «Колос», виконавчого комітету Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області про визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації прав, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, :

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся 18.06.2018 до суду з вищевказаними позовами, аналогічного змісту, якими просив визнати недійсними договори оренди землі, укладені кожним з відповідачів-фізичних осіб зі СТОВ «Агрофірма «Колос» та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав за ними, а також визнати укладеними додаткові угоди до договорів оренди землі, що укладалися між позивачем та з кожним із відповідачів-фізичних осіб.

В обґрунтування вказано на те, що між ним та з кожним з відповідачів-фізичних осіб 24.05.2012 укладено договори оренди землі, які 27.06.2012 зареєстровані у Відділі Держкомзему у Драбівському районі. Згідно умов договорів він, як орендар, прийняв в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років. Після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновлення їх на новий строк.

Позивач належно виконував свої обов`язки за договорами оренди, не має заборгованості по орендній платі, отже мав закономірні очікування на поновлення договорів на новий строк після закінчення строку їх дії 27.06.2017. Однак 01.03.2017 орендодавці направили орендарю листи, в яких просили не використовувати їх земельні ділянки після збору врожаю у 2017 році, оскільки мають намір обробляти свої земельні ділянки самостійно. З наведених підстав відповідачі вирішили не поновлювати з позивачем договорів оренди на новий строк.

Позивач хоч і планував надалі використовувати орендовані землі шляхом поновлення строку дії договорів, однак зважив на прохання орендодавців та утримався від дій, передбачених п.8 договорів оренди землі, тобто від повідомлення орендодавця за 60 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію.

Як згодом позивачу стало відомо, вищевказані відповідачі не мали наміру самостійно обробляти земельні ділянки, оскільки одразу ж передали їх в оренду на 15 років СТОВ «Агрофірма «Колос»», яке 29.06.2017 (через 2 дні після закінчення строку дії договорів позивача від 24.05.2012) зареєструвало за собою відповідне право оренди.

Позивач, як орендар, має переважне право на укладення договорів на новий строк. Орендодавці не пропонували позивачу умов, на яких укладено договори зі СТОВ «Агрофірма «Колос». У разі наявності таких пропозицій, позивач погодився б на них, оскільки всі умови нових договорів його влаштовують. Такими діями відповідачі порушили право позивача на поновлення договорів оренди землі на новий строк, а тому воно підлягає судовому захисту. Позивач вважає, що відповідно до ч.6 ст.33 ЗУ«Про оренду землі» договори оренди землі від 24.05.2012 є поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, адже він продовжує користуватися земельними ділянками після закінчення строку договорів оренди за відсутності заперечень орендодавців стосовно їх поновлення.

Так після закінчення строку договорів оренди (червень 2017) позивач безперешкодно продовжив вирощувати врожай на земельних ділянках, який був зібраний лише восени (жовтень 2017). Станом на сьогодні між сторонами договорів не підписувався акт прийому-передачі (повернення) орендованих ділянок орендодавцям, які вказане питання перед орендарем не піднімали. Отже позивач вважає, що договори від 24.05.2012 вважаються поновленим в силу закону на той же строк і на тих же умовах. Дії відповідачів щодо укладення договорів оренди на ці ж земельні ділянки з новим орендарем є незаконними та порушують переважне право позивача на поновлення договорів оренди.

27.12.2017 позивач звернувся до відповідачів з листами-повідомленнями про припинення орендних відносини зі СТОВ «Агрофірма «Колос» та укладення з ним додаткових угод про поновлення договорів оренди землі від 24.05.2012 на новий строк із доданими проектами таких додаткових угод. Однак вказані угоди підписано не було, чим порушено приписи ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Указані обставини стали підставами для звернення позивача із позовами про захист свого переважного права на поновлення договорів оренди землі.

Позови об`єднано в одне провадження ухвалою від 12.12.2018.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 19.03.2019 позовні вимоги у справі залишено без задоволення з посиланням на те, що позивач не довів, що продовжив користуватися орендованими земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди землі. Листи з пропозиціями по укладенню додаткових угод до договорів оренди про продовження строку їх дії направлено вже після закінчення дії договорів. Таким чином позивач не довів наявність у нього переважного права на поновлення орендних правовідносин.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником позивача подано 19.04.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, він просить рішення суду скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги в справі. Скаржник зазначає, що суд безпідставно розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання з викликом сторін. Суд не врахував, що позивач після закінчення строку дії договорів оренди продовжив користуватися земельним ділянками; протягом місяця з дня закінчення строку дії договорів від орендодавців не надходили заперечення щодо їх поновлення; нові договори оренди землі порушують переважне право позивача на укладення договорів оренди на новий строк. У направлених відповідачам листах з проектами додаткових угод до договорів оренди землі йдеться про переважне право позивача на оренду, встановлене законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів адвокат Міщенко С.В. просив суд відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_1 , як орендар, та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як орендодавці, 24.05.2012 уклали договори оренди землі, які 27.06.2012 зареєстровані у Відділі Держкомзему у Драбівському районі. Згідно п.8 зазначених договорів позивач прийняв в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років. Після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право їх поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендну плату визначено в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі (п.9).

Листами від 01.03.2017 орендодавці повідомили орандаря про те, що після закінчення дії договорів вони бажають самостійно обробляти земельні ділянки і просили після збирання врожаю 2017 року не користуватися їх земельними ділянками.

Позивач погодився з даними листами та не виконав дій, передбачених п.8 договорів оренди, спрямованих на реалізацію переважного права на поновлення договорів.

З інформації про держану реєстрацію іншого речового права вбачається, що 28.06.2017 відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як орендодавці, уклали нові договори оренди своїх земельних ділянок (які орендувалися позивачем у справі за договорами від 24.05.2012) зі СТОВ «Агрофірма «Колос» (новим орендарем), які були зареєстровані 29.06.2017. Орендна плата по вказаним договорам склала 4 % від нормативної грошової оцінки землі.

27.12.2018 позивач звернувся до орендодавців по вказаним договорам з листом про добровільне припинення орендних правовідносини зі СТОВ «Агрофірма «Колос» та укладення з ним додаткових угод про поновлення договорів оренди землі від 24.05.2012 на новий строк.

Вказані вимоги позивача залишились незадоволеними.

З вищевикладених підстав позивач ФОП ОСОБА_1, вважає, що нові договори оренди землі порушують його переважне право на продовження орендних правовідносин, адже після закінчення строку дії договорів, що укладено з ним, він продовжив користуватися орендованими земельними ділянками, а відповідачі-власники земельних ділянок у місячний строк не висловили свої заперечень з цього приводу.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до положень ч.ч.1, 9 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Спеціальним законом, що врегульовує правовідносини з приводу оренди землі, є ЗУ «Про оренду землі».

Так ч.ч.2, 3, 6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент закінчення строку дії договорів оренди, укладених з позивачем у справі, унормовано поновлення договору оренди землі та передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, п.8 укладених позивачем договорів оренди землі від 24.05.2012 встановлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Однак у матеріалах справи наявні листи-повідомлення орендодавців від березня 2017 року (тобто за два місяці до закінчення строку дії договорів оренди), адресовані позивачу про те, що вони не мають наміру продовжувати строк їх дії та просять орендаря не користуватися земельними ділянками після закінчення збирання врожаю сільськогосподарських культур 2017 року.

Таким чином має місце заперечення орендодавців проти продовження орендних правовідносин з позивачем, яке йому надіслано завчасно до закінчення строку дії договорів оренди землі.

Орендодавці вказали, що позивач вправі використовувати орендовані земельні ділянки до закінчення збору урожаю 2017 року.

Таким чином обставин, які б у розумінні вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» свідчили б про наявність підстав для виникнення у позивача (орендаря) переважного права на продовження договору оренди землі на новий строк, при розгляді цієї справи встановлено не було - завчасно орендар не повідомив орендодавців про намір продовжити строк дії договорів, натомість орендодавці завчасно до закінчення строку оренди повідомили орендаря про наявність заперечень щодо продовження ним користування їх земельними ділянками.

Отже висновки суду першої інстанції в цій справі про необґрунтованість позовних вимог є правильними.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що суд безпідставно розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання з викликом сторін, адже згідно ч.2 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Даний спір не є малозначним в розумінні вимог ч.6 ст.19 ЦПК України, тому вірно не визнавався судом першої інстанції таким, однак в свою чергу ч.4 ст.274 ЦПК України не встановлює обмежень за таких обставин для розгляду справ про визнання недійсними договорів оренди землі у спрощеному провадженні.

Скаржник мав усі можливості представити свої аргументи стосовно спору у справі як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.

Слід відхилити апеляційні доводи про те, що позивач після закінчення строку дії договорів оренди продовжив користуватися земельним ділянками за відсутності заперечень орендодавців протягом місяця з дня закінчення строку дії договорів, адже вказані заперечення були надіслані позивачу завчасно до закінчення строку оренди з наданням орендарю можливості саме зібрати урожай після припинення договірних відносин між сторонами, а не для подальшого використання землі.

Так як позивач не довів наявність умов для виникнення у нього переважного права на продовження договорів оренди, його апеляційні доводи про порушення такого права відповідачами є необґрунтованими.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 19.03.2019 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 19.03.2019 у цивільній справі за позовами ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , СТОВ «Агрофірма «Колос», виконавчого комітету Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області про визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації прав, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.06. 2019.

Суддя-доповідач

Судді