Справа № 158/3164/18 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/929/19 Категорія: 46 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення особи з житлового приміщення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить їй на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку від 22 листопада 2011 року. Зазначає, що у даному будинку зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_2 , яка створює їй перешкоди у користуванні нерухомим майном. Відповідачка не є членом її сім`ї і не веде з нею спільного господарства.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами шляхом виселення відповідачки ОСОБА_2 із даного житлового приміщення.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення особи із житлового приміщення задоволено.

Постановлено усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом виселення ОСОБА_2 із вказаного житлового будинку.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в позові ОСОБА_3 .

В судовому засіданні відповідачка апеляційну скаргу підтримала та просила скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечила та просила скаргу відповідача залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що позивачка ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 22 листопада 2011 року набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-14).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачкою ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстрована земельна ділянка площею 1,7995 га, яка розташована на території Журавичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області (а.с.15).

Крім того, судом установлено, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у вказаному житловому будинку та сплачує кошти за комунальні послуги, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями та не заперечується позивачем (а. с.48, 80-82).

ОСОБА_3 як власник нерухомого майна звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_2 з належного позивачу житлового приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачці на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, відповідачка не є членом сім`ї позивачки, а тому остання має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном шляхом виселення відповідачки із спірного жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 є власником спірного жилого будинку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на конституційні принципи непорушності права володіння та користування власником своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом установлено, що відповідачка не є членом сім`ї позивача, а також не входить до переліку осіб, зазначених у статті 64 ЖК України.

Позивач, набувши право власності на житловий будинок, не укладала із відповідачкою угод щодо її проживання у будинку та дозволу на проживання (користування) в цьому будинку також не надавала.

Посилання відповідачки на те, що вона тривалий час користувалася спірним житлом, сплачувала комунальні послуги, враховуючи зміну власника, членом сім`ї якого вона не є, не може бути підставою для відмови у захисті прав власника на користування та розпорядження своїм власним житловим приміщенням, а тому, на думку колегії, є всі правові підстави для усунення перешкод у користуванні власником своїм нерухомим майном шляхом виселення відповідачки з житлового будинку, який належить позивачці на праві приватної власності.

Тривалий строк користування відповідачкою спірним будинком, враховуючи зміну власника, членом сім`ї якого вона не є, не може бути підставою для відмови у захисті прав нового власника на користування майном на власний розсуд. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення.

Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верхового Суду від 04 липня 2018 року в справі №653/1096/16-ц та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року в справі №638/13030/13-ц.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідачки не має іншого житла, в тому вона не може бути виселена із спірного жилого приміщення, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки, як було встановлено судом, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06 червня 2017 року відчужила свою власну однокімнатну квартиру іншій особі.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність постановленого судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 липня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді