ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3062/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.

за участю:

секретаря судового засідання - Лаптєвої Ю.М.,

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_5 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Київська міська державна адміністрація Департамент земельних ресурсів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Київська міська державна адміністрація Департамент земельних ресурсів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Київської міської ради від 02.03.2017 №1209/2213 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою. На думку позивачів, підставою для скасування оспорюваного рішення слугуєте те, що спірна земельна ділянка площею 0,05 га (кадастровий номер НОМЕР_1 к) по АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Позивачі вказують, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2006 р. у справі № 2-109/2006 було встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Оскільки рішення суду набрало законної сили, позивачі стверджують що є належними користувачами земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння, а отже прийняття відповідачем оспорюваного рішення без згоди позивачів порушує їх права на користування земельною ділянкою площею 2136 кв.м. по АДРЕСА_2 . Беручи до уваги зміст заявлених позовних вимог, враховуючи те, що при прийнятті рішення Київської міської ради від 02.03.2017 № 1209/2213 було порушено права співвласників домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , гарантовані їм статтею 356 ЦК України та ст. 88 Земельного кодексу України, позивачі просять задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.12.2017 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання на 19.03.2018.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2018 визначено порядок розгляду справи в загальному позовному провадженні у зв`язку з набранням чинності 15.12.2017 новим ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні по суті.

01.11.2018 справа розподілена на суддю Заставенко М.О. з причин закінчення терміну повноважень судді Комаревцевої Л.В.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 09.11.2018 прийняти позовну заяву до свого провадження та призначений дата час та місце проведення розгляду справи.

19.03.2019 представником Київської міської ради надано відзив на позов в якому вказано, що спірне рішення Київської міської ради прийняте в межах компетенції, на підставі повноважень, встановлених чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством. Позивачі стверджують, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2006 у справі № 2-109/2006, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони є належними користувачами земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння, а прийняте рішення без їхнього дозволу порушує їхні права. Однак з таким твердженням відповідач не погоджується, оскільки право користування земельною ділянкою законодавець пов`язує з його оформленням у встановленому законом порядку. Позивачами не надано жодних доказів того, що ними було оформлено їхнє право власності чи користування земельною ділянкою належним чином. Крім того, відповідно до витягу з бази даних міського земельного кадастру єдиної земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 не існує, така земельна ділянка не сформована. Натомість замість однієї земельної ділянки за вказаною адресою обліковується три земельних ділянки - з обліковими кодами 90:201:0012 площею 807,43 кв.м., 90:201:0009 площею 799,4 кв.м. та спірна земельна ділянка з кодом 90:201:0088 площею 523,28 кв.м., які обліковуються за різними фізичними особами, тому на зазначену ділянку не поширюється режим спільної часткової власності. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2006 року у справі № 2-109/2006 за ОСОБА_7 (матірю ОСОБА_6 ) було виділено в користування саме спірну земельну ділянку, що вбачається із конфігурації земельної ділянки. І саме на цю земельну ділянку за нотаріальною згодою ОСОБА_7 від 14.04.2016 року № 671 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_6 Також хибним є твердження позивачів, що спірним рішенням земельна ділянка відводиться у власність, оскільки спірне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є остаточним рішенням ради про надання такої ділянки у власність. Враховуючи обставини викладені у відзиві, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

28.09.2018 представником позивача ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив, де зазначено, що право користування земельною ділянкою площею 2136 кв.м. за адресами: АДРЕСА_1 та вул. Прокоповича, 18 було набуто позивачами та ОСОБА_7 на законних підставах та сьогодні відсутні будь-які правові підстави припинення права користування вказаною земельною ділянкою, тому будь-які дії з вказаною земельною ділянкою можливі виключно за умови наявності згоди всіх трьох співвласників домоволодіння. Також посилався на те, що згідно з інформацією з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, як на момент звернення з позовом до суду, так і на даний час, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться під арештом на підставі ухвали суду Дарницького району від 20.02.2004 , що унеможливлює будь-яке розпорядження нею.Таким чином, на сьогодні, дані міського земельного кадастру суперечать правовстановлюючим документам, наявним у позивачів та ОСОБА_7 (свідоцтво про спадщину, технічний паспорт на домоволодіння, договір дарування тощо). Земельну ділянку площею 523,28кв.м. з кадастровим номером НОМЕР_1 було зареєстровано в міському земельному кадастрі за ОСОБА_7 без правовстановлюючих документів на підставі Службової записки Департаменту земельних ресурсів. Без будь-яких правових підстав ОСОБА_7 надала нотаріальну згоду на передачу у власність вказаної земельної ОСОБА_6 , що обумовило прийняття оскаржуваного рішення Київської міської ради. Спори з приводу права позивачів та ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 2136кв.м. вже розглядатися у судовому порядку, у відповідності до рішень суду - позивачі та ОСОБА_7 набули право користування присадибною земельною ділянкою пропорційно розміру часток у домоволодінні, а порядок користування земельною ділянкою встановлений іншим судовим рішенням. Норми Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, які застосовувались Дарницьким районним судом міста Києва при розгляді спорів щодо земельної ділянки площею 2136кв.м. чинні і до сьогодні. Земельна ділянка, яка є предметом оскаржуваного рішення Київської міської ради, знаходиться під арештом, що унеможливлює будь-які дії у її відношенні.

Представник третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 05.05.2018 надав письмові пояснення в яких погодися з обставинами викладеними у відзиві відповідача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пославшись на наступне. Вважає, що оскільки вказана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва, рішення Київської міської ради від 02.03.2017 № 1209/2213 про надання дозволу на розробку проекту було правомірним. Посилання позивачів на те, що спірна земельна ділянка 523,28 кв.м., обліковий код 90:201:0088, розташована на АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 2136 кв.м, на якій розташовано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає дійсним обставинам та не підтверджується належними доказами, оскільки єдиної земельної ділянки площею 2136 кв.м. відповідно до бази даних міського земельного кадастру не існує, така земельна ділянка не сформована. Жодного документу у позивачів, виданого у встановленому законом порядку, як то підтверджуючого право користування або право власності, не існує. Рішенням Київської міської ради № 109/269 від 28.11.2002 про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд передано у спільну часткову власність ОСОБА_8 (подарувала 1/3 частку будинку позивачу ОСОБА_1 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_10 (успадкувала 1/3 частку будинку позивач ОСОБА_2 ) по 1/3 від 0,1га (10 соток) по АДРЕСА_4 використали в межах норми право на безоплатну приватизацію землі. Вищевказане Рішення Київської міської ради співвласниками домоволодіння не реалізовано, право власності жодним із співвласників не оформлено та не зареєстровано. Будь-якого порушення потенційного права позивачів щодо виділеної їм для приватизації земельної ділянки площею 10 соток не має. Що стосується арешту земельної ділянки, то ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2007 , обтяження земельної ділянки було припинено. Вищевказана ухвала суду була скерована до Київської міської ради, яка в свою чергу внесла відомості до міського земельного кадастру, що обтяження припинено. Тобто, на момент прийняття оскаржуваного Рішення Київської міської ради від 02.03.2017 № 1209/2213 обтяження земельної ділянки фактично було припинено. А відомості в електронний реєстр - Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження були внесені за ініціативою та заявою третьої особи ОСОБА_7 після формування державного реєстру. Спірна земельна ділянка, обліковий код 90: 201 :0088, має вихід на вул. Євгена Харченка , а частини домоволодіння, які належать позивачам і відповідно частини присадибної земельної ділянки, якими користуються позивачі мають вихід на вулицю Фрунзе (Прокоповича ), що унеможливлює порушення їх прав Рішенням Київської міської ради від 02.03.2017 № 1209/2213 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Оскільки у позивачів відсутні державні акти на право власності на спірну чи суміжні земельні ділянки або витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності або користування відповідною земельною ділянкою. Позивачі не надали належних та допустимих доказів того, що вони оформили належним чином своє право власності чи користування спірною чи суміжними земельними ділянками. Тобто право позивачів не порушено.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлений позов, з підстав викладених в письмових заявах.

Представник Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилався на обставини викладені в письмовій заяві.

Третя особа ОСОБА_7 надала пояснення аналогічні викладеним її представником.

Суд заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Київської міської ради від 02.03.2017 № 1209/2213 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою (а.с.9,10).

Відповідно до пояснювальної записки №ПЗ-19496 від 25.07.2016 до проекту рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за даними міського земельного кадастру запроектована до відведення земельна ділянка (кадастровий номер № НОМЕР_1 к) вільна від капітальної забудови, обліковується за громадянкою ОСОБА_7 - матір ОСОБА_6 (нотаріальна згода від 14.04.2016 № 671 ), земельна ділянка є залишками присадибної ділянки на АДРЕСА_10 (раніше була НОМЕР_6) . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2006 у справі №2-109/2006 було визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_10 та ОСОБА_7 виділено земельну ділянку площею 663,6 кв.м з виходом на вул. Леніна . Згідно з технічним паспортом на домоволодіння площа земельної ділянки складає 0,20 га. Згідно з наказом по радгоспу Бортничі від 27.06.89 №347 земельна ділянка площею 0,20га надавалась ОСОБА_12 (а.с.12)

З наданого позивачами листа «Київського міського центру земельного кадастру та приватизації землі» від 16.11.2017 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що останній як користувач земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 суміжної із земельною ділянкою АДРЕСА_1 був повідомлений про час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки. (а.с.15)

Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивачі просять скасувати вказане рішення на підставі того, що земельна ділянка площею 0,05 га (кадастровий номер НОМЕР_5 на АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якого (по 1/3 частині) є ОСОБА_2 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 .

При цьому рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2006 у справі №2-109/2006 було встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_4 між громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 Позивачі стверджують, що на підставі зазначеного рішення Дарницького районного суду м. Києва, вони є належними користувачами земельної ділянки площею 2136 кв.м., на якій розташоване домоволодіння і вважають, що прийняття спірного рішення без дозволу позивачів порушує їх права на користування земельною ділянкою площею 2136 кв.м. по АДРЕСА_2 .(а.с.21,23) Відповідно до положень Земельного кодексу України (ст. 125, 126) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. П. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань, що стосуються регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міських рад.

Відповідно до ст. 140 Конституції України, ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» гарантовано право самостійно реалізовувати територіальними громадами, органами та посадовими особами місцевого самоврядування надані їм повноваження. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим. Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

26.04.2016 ОСОБА_6 подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою.

Оскільки вказана земельна ділянка перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Києва, Київська міська рада на законних підставах прийняла рішення про її передачу фізичній особі.

Посилання позивачів на те, що спірна земельна ділянка 523,28 кв.м., обліковий код 90:201: 0088к , розташована по АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 2136 кв.м, на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 не відповідає дійсним обставинам та не підтверджується належними доказами, оскільки єдиної земельної ділянки 2136 кв.м. відповідно до бази даних міського земельного кадастру не існує, така земельна ділянка не сформована. Разом з тим, замість однієї земельної ділянки площею 2136 кв.м. за вказаною адресою обліковується три земельних ділянки, з обліковими кодами 90:201:0012 площею 807,43 кв.м, 90:201:0009 площею 799,4 кв.м. та спірна земельна ділянка 90 : 201: 0088к площею 523,28 кв.м, які обліковуються за фізичними особами.

Позивач стверджує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2016 у справі № 2-109/2006 визначено позивачів належними користувачами земельної ділянки площею 2136 кв.м. по АДРЕСА_2 . Втім , як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2016 у справі № 2-109/2006, суд вказує «у відповідності до ст. 30 Земельного кодексу України (в ред. 1992), чинного на час правовідносин, до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом із правом власності на домоволодіння в рівних частках перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій вказане домоволодіння розташовано». Разом з тим, позивачами не враховано, що законодавець пов`язує виникнення такого права з його оформленням в установленому законом порядку. Обставини, викладені у рішенні суду не є беззаперечними підставами виникнення правовідносин, а лише закріплюють перехід права користування майном.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Також відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 02.10.2006 у справі №2-109/2006 визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Тобто ця норма статті також не передбачала автоматичного переходу права власності чи користування земельною ділянкою лише у зв`язку з набуттям права власності на будинок, що на ній розташований та вказує на необхідність укладення відповідних цивільно-правових угод.

Тобто зазначені норми Земельного кодексу України не передбачали автоматичного переходу права користування земельною ділянкою до нового власника житлового будинку, будівлі або споруди, а новий власник набуває лише право користування землею, яке необхідно оформити у встановленому земельним законодавством порядку.

Також позивачі зазначали про те, що на земельну ділянку було накладено арешт, а тому Рішення Київської міської ради від 02.03.2017 року № 1209/2213 є незаконним, однак вказане твердження повністю спростовується матеріалами справи, а саме наданим Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.10.2018 р. відповідно до якого обтяження земельної ділянки по АДРЕСА_9 припинено на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2007 року.

Що стосується питання про погодження меж земельної ділянки з іншими співвласниками, про що вказували позивачі у своїй позовній заяві, то суд вважає, що оскільки позивачами не доведено, що спірна земельна ділянка 523,28 кв.м., обліковий код 90:201:0088к, розташована по АДРЕСА_1 є частиною земельної ділянки площею 2136 кв.м, на якій розташоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , тому і відсутність вказаного погодження не можу бути підставою для скасування рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачі не надали доказів того, що ними було оформлено їх право власності чи користування спірною земельною ділянкою належним чином. Не здобуто таких доказів на час розгляду справи судом.

В тому числі є безпідставними посилання позивачів на те, що спірним рішенням земельна ділянка передається у власність, оскільки оскаржуване рішення не є остаточним, а містить процедурний характер, враховуючи вимоги ст. 180 ЗК України.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення Київської міської ради від 02.03.2017 №1209/2213 прийнято в межах компетенції, на підставі повноважень та у спосіб, визначений законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивачів є безпідставними та недоведеними, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,12,13,19,76-81,89, 141,187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: Київська міська державна адміністрація Департамент земельних ресурсів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Заставенко М.О.

Повний текст рішення складений 03.06.2019.