Справа № 465/2176/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/339/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Мартинишин М.О. від 29 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року, у якому ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року виправлено описки, - позов частково задоволено.Зобов`язано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошові сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволити частково в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в сумі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що висновки суду не ґрунтуються на нормах матеріального права та наявних у справі доказах. Вказує на те, що ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу на дитину, що підтверджується електронною декларацією про доходи позивача за 2017 рік. Вказує на те, що позивачкою отримано від Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту ДГП ЛМР соціальну допомогу на дитину в розмірі 11720 грн., тобто в середньому за один місяць ОСОБА_3 отримує 3900 грн. Звертає увагу на те, що позивачка, як друга з батьків має можливість утримувати сина. Вказує на те, що на даний момент ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_5 водієм автотранспортних засобів з місячним окладом 3745 грн. Зазначає, що позивачкою не надано інших доказів щодо наявності у відповідача інших джерел доходів. Звертає увагу на те, що встановлений судом розмір аліментів є несправедливим, адже по факту становить 55% від усього доходу ОСОБА_2 та призведе до позбавлення відповідача можливості забезпечувати свої елементарні побутові потреби.

Відповідно до ст.368, ч.2 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст.ст.4, 12, 81, 5, 89, 263, 141, ч.1 ст. 76, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 13 ЦПК України, ст. 180, ч.3 ст. 181, ч.2 ст. 182, ч.1 ст. 183, ч.1,2 ст. 184, ст. 191, ч. 5 ст. 7 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» та задовольняючи позов частково, - виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю, тобто з позивачкою. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, а позивачці одній важко утримувати дитину. Як вбачається із довідки вих. №8 від 07.06.2018 року, відповідач працює у Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 водієм автотранспортних засобів з 07.06.2018 року, з місячним окладам 3745 гривень. Однак відповідач не надав суду доказів суду щодо перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у позасудовому порядку. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, пояснень учасників справи у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 3000 гривень є завищеним, позов підлягає до частково задоволення, слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошові сумі у розмірі 2000(дві тисячі)грн. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 10.10.2014 року . У шлюбі народився син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання дитини. Вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, а тому просить стягувати аліменти у судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Крім цього, із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено таке.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сторін під час їх шлюбу, що триває з 10.10.2014 (свідоцтво про народження дитини від 04.11.2017р.а.с. 8). Син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується Актом комісії ЛКП «Навколо базару» від 11.04.2018 року (а.с.10) та не заперечується відповідачем.

З довідки ГУ ДСНС України у Львівській області №3/118 від 05 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій на посаді провідного фахівця Залізничного районного відділу м. Львова Головного управління ДСНС України у Львівській області та з 14 лютого 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 9).

Крім цього із довідки вих. №8 від 07.06.2018 року вбачається, що відповідач працює у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 водієм автотранспортних засобів з 07.06.2018 року, з місячним окладам 3745 гривень, що становило мінімальну заробітну плату встановлену Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік».

Також, з довідки, видної Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 №26 від 10.12.2018 року вбачається, що дохід відповідача в період з 07.06.2018 року по 30.11.2018 року склав 21891 грн. (а.с. 79).

Крім цього з Довідки Шевченківського відділу соціального захисту №8047 від 31.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. (а.с. 103).

Відповідач визнав частково позов, вважає заявлений розмір аліментів в розмірі 2000 грн. надмірним для нього. Свою позицію мотивує тим, що встановлений судом розмір аліментів є несправедливим, адже по факту становить 55% від усього його доходу та призведе до позбавлення його можливості забезпечувати свої елементарні побутові потреби. Таким чином просив суд задовольнити позов в межах стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та на даний час фактично не працює; відсутність даних про усі доходи відповідача, оскільки, на думку суду, встановлений розмір заробітної плати на рівні мінімальної у відповідача не надасть йому можливості відвідування гірськолижних курортів та відлучатися за кордон (що підтверджено фотознімками доданими позивачкою до матеріалів справи а.с. 105, 106, 110); те, що мінімальна заробітна плата відповідно до закону зросла до 4173 грн., що відповідно вказує, про те, що визначений судом розмір аліментів становить на даний час менше навіть офіційної зарплати відповідача, яка не може становити менше мінімуму; відсутність даних про належну участь відповідача в утриманні дитини сторін; те, що відповідач визнав частково позов; те, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає на даний час 1626 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину та до кінця року зростатиме до 1799 грн., - колегія суддів вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання сина сторін, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивачки визначений судом у розмірі 2000 грн. слід вважати достатнім, із врахуванням обставин встановлених судом та такий не є надмірним для відповідача.

З наведеного вбачається, що судом належним чином з`ясовано обставини, що мали значення для справи та надано їм належну правову оцінку, дотримано встановлених ст. 89 ЦПК України правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують , а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

Н.О. Шеремета