Справа № 463/3962/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/2354/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Матяш С.І.

за участю: заявника ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу м. Львова Мішакова Світлана Федорівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27 березня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу м. Львова Мішакова Світлана Федорівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 27 березня 2019 року.

07 червня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказувала, що ОСОБА_7 у позасудовий спосіб можуть вчинятись дії із зняття її та її матері з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання рішенням законної сили. Звертала увагу, що 08 травня 2019 року невідомими особами вчинялись дії із проникнення у квартиру, в якій вона проживає, у тому числі, один із них представився ОСОБА_7 Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27 березня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що суд дійшов не вірного висновку про те, що вона вважає себе власником спірної квартири, не представивши при цьому жодних правовстановлюючих документів щодо права власності, оскільки вона порушила питання про застосування заходів забезпечення позову як набувач права користування квартирою АДРЕСА_1 . Покликається на те, що судом проігноровано її твердження про те, що ОСОБА_7 у позасудовий спосіб можуть вчинятись дії із зняття її та її матері з реєстрації спірної квартири. А відтак стверджує, що нею в поданій заяві наведено достатньо підстав того, що невжиття заходів забезпечення позов утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Враховуючи наведене, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 задовольнити.

14 серпня 2019 року ОСОБА_7 подав до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

В судове засідання відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мішакова С.Ф. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. ОСОБА_6 подав суду клопотання про слухання справи без його участі. ОСОБА_7 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак не навів доказів поважності причин неявки в судове засідання, а тому в силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та третьої сторони ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу м. Львова Мішакова Світлана Федорівна в якому просила: визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 березня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою Світланою Федорівною, зареєстрований у реєстрі за №378; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , індексний номер 46167214 від 27.03.2019 року прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Мішаковою Світланою Федорівною, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

З метою забезпечення вказаного позову, просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що не вжиття таких заходів може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду враховуючи наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 , яка представляє інтереси неповнолітньої доньки ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , третьої особи:органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР про визнання неповнолітньої особи права на проживання та усунення перешкод у користуванні житлом. Визнано право за неповнолітньою донькою ОСОБА_1 на проживання в окремій трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , про визнання особи права на проживання та усунення перешкод у користуванні житлом. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , яка виступає в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , третьої особи:органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР про усунення перешкод в користуванні майном.

Колегія суддів враховує, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1 і вжиття заходів до забезпечення позову є вмотивованим, співмірним із заявленими позивачем вимогами, та не порушує прав відповідача ОСОБА_7 щодо володіння та користування спірним майном, заходи забезпечення позову які просить застосувати ОСОБА_1 співмірні із його позовними вимогами.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року та задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст.374, ч. 1 ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 червня 2019 року про відмову в забезпеченні позову скасувати та постановити нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 заборонивши вчиняти будь - які дії, направлені на відчуження даної квартири.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2

Третя особа: ОСОБА_9 , АДРЕСА_5 , ІПН: невідомо.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.

Згідно з оригіналом

Постанова набрала законної сили:

Суддя: Ванівський О.М.

Дата оформлення копії:

Помічник судді: Скуйбіда І.О.