ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 644/5538/17

Провадження № 22-ц/818/4289/19

15 жовтня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кожемякін Андрій Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14 червня 2019 року (суддя Ізмайлов І. К.)

по справі за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кожемякін Андрій Анатолійович про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

У вересні 2017 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, щодо заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 . Під час досудового розслідування встановлено, що 22.07.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_5 знайдено померлим.15 січня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. за заявою ОСОБА_5 , здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого 21.04.1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. За повідомленням управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відсутня інформація щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 .

В КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року право власності на спірну квартиру не зареєстроване.

Вважає, що реєстрація приватним нотаріусом права власності 15.01.2016 року на квартиру на ім`я ОСОБА_5 проведена на підставі підробного документа.

15.01.2016 року приватним нотаріусом Кожемякіним А.А. між ОСОБА_5 та Вакіл- ОСОБА_6 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

04.03.2016 року приватним нотаріусом Чижовою Н.А. між ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 15.01.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .Т. посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. та витребувати на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради квартиру АДРЕСА_1 з власності ОСОБА_1

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з`явився.

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради представника до судового засідання не направило.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не прибув.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не прибули.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14 червня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 13 січня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним Андрієм Анатолійовичем за реєстром № 134. Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Харківської міської ради квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Харківська міська прокуратура №1 є неналежним позивачем у справі та не мала права на звернення до суду із вказаним позовом. Крім того позивачем не надано будь-якого належного та допустимого доказу того, що спірна квартира належить територіальній громаді міста Харкова та що права громади були порушені.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська місцева прокуратура №1 зазначила, що посилання представника відповідача про недоведеність належності спірної квартири територіальній громаді м. Харкова матеріалами справи не підтверджується, оскільки з часу передачі житлового будинку у господарське відання КП «Жилкомсрвіс» до настання смерті ОСОБА_5 право власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 не реєструвалось, отже власник не змінився.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, довів, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена сторонньою особою, яка не мала на це права та підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Судова колегія з такими висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам зокону.

Встановлено, житловий будинок по АДРЕСА_2 включено до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста згідно рішення 12 сесії Харківської ради народних депутатів 1 скликання від 28.09.1992 року «Про комунальну власність міста».

Відповідно до розпорядження Управління № 190 від 28.02.2007 року зазначений житловий будинок передано в господарське відання комунальному підприємству «Жилкомсервіс» (т. 1 а.с. 176).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої 49 дільницею КП «Жилкомсервіс» 09.11.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наймачем квартири АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м. Харкова (т. 1 а.с. 19).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть № 13187 від 03.08.2015 року (т. 1 а.с. 16).

15 січня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 , виданого 21.04.1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду за ОСОБА_5 здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 37).

15 січня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А. за реєстром № 134 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 36).

04 березня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А. за реєстром № 186 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 36).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.13, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Підставою для державної реєстрації прав у відповідності до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є, зокрема, свідоцтво про право власності , видане органами приватизації при приватизації житла.

Приватизаційна справа на квартиру АДРЕСА_1 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» відсутня.

Із матеріалів справи вбачається, що реєстрація права власності та укладення договору купівлі-продажу квартири від 15.01.2016 року відбулось після смерті ОСОБА_5 , тобто вже після припинення його цивільної право- та дієздатності у відповідності до положень ст.ст.25,30 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що цей правочин відповідності вимог закону є недійсним.

Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За положеннями ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином вказаний правочин не може бути підставою для переходу права власності на спірну квартиру до набувача, оскільки є недійсним.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене в того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК України).

Враховуючи те, що спірна квартира вибула із власності територіальної громади поза її волею та в подальшому була відчужена особою, яка не мала на це право, за відплатним договором, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог щодо витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність належності цієї квартири територіальній громаді м. Харкова, є безпідставними, оскільки реєстрація права приватної власності за ОСОБА_5 після його смерті є недійсною з наведених вище підстав, а тому нерухоме майно є об`єктом комунальної власності та підлягає витребуванню із володіння ОСОБА_1 , за яким на теперішній час воно зареєстровано на праві приватної власності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Харківська міська прокуратура №1 є неналежним позивачем у справі та не має права представляти інтереси Харківської міської ради, колегією суддів не приймається.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Листом від 09.02.2016 року Харківською міською радою повідомлено прокуратуру Харківської області про незаконне заволодіння спірною квартирою, що свідчить про обізнаність міської ради щодо порушення законного інтересу територіальної громади.

Проте, за період з 09.02.2016 року до теперішнього часу Харківською міською радою, Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не вживалося жодних заходів, спрямованих на витребування спірної квартири та повернення її у власність територіальної громади м. Харкова, що свідчить про бездіяльність та неналежне здійснення повноважень.

Таким чином підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради є необхідність збереження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов для ефективного її використання, забезпечення дохідної частини бюджету міста, зміцнення авторитету органів місцевого самоврядування, захисту встановленого нормами чинного законодавства України порядку приватизації комунального майна. Неправомірне вибуття об`єкту нерухомого майна, а саме спірної квартири, з комунальної власності підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування,- що в свою чергу завдає істотної шкоди інтересам держави, яка згідно ст. 7 Конституції України, гарантує місцеве самоврядування.

З урахуванням вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», позовна заява була подана прокурором в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а лише зводяться до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування судова колегія не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко