Провадження №2/760/2202/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 квітня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» в липні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні та інші послуги у розмірі 17650,55 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» посилається на наступне.

Так, відповідач ОСОБА_1 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . Гуртожиток належить на праві приватної власності ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза». Відповідач мешкає у гуртожитку на підставі договорів оренди житлового приміщення.

Між відповідачем та позивачем на проживання у гуртожитку було укладено наступні договори: договір оренди житлового приміщення № 36 від 01 вересня 2016 р. та договір оренди житлового приміщення № 01.01.2018/13 від 01 січня 2018 р.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення № 36 від 01 вересня 2016 р., Орендодавець (позивач) передав Орендарю (відповідачу) у строкове платне користування житлове приміщення, а саме кімнату НОМЕР_3, загальною площею 33,8 кв.м., житлова (корисна) площа 26,2 кв.м. на другому поверсі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату, житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п. 6.1 Договору, строк дії договору оренди житлового приміщення № 36 від 01.09.2016 р. становить до 31 грудня 2017 р.

01 січня 2018 р. між Орендодавцем (позивачем) та Орендарем (відповідачем) було укладено договір оренди житлового приміщення № 01.01.2018/13 від 01 січня 2018 р., відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування житлове приміщення, а саме кімнату НОМЕР_3, загальною площею 33,8 кв.м., житлова (корисна) площа 26,2 кв.м. на другому поверсі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату, за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Строк дії зазначеного договору оренди становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 4.1.2 вищезазначених Договорів оренди, Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати та інших платежів, передбачених Договором та (або) законодавством України.

Позивач посилається на те, що відповідач, в порушення вимог вищезазначених Договорів оренди, орендну плату за комунальні послуги та за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сплачував не в повному обсязі, та з порушенням термінів, встановлених в Договорах оренди, внаслідок чого за відповідачем станом на 19 липня 2018 р. є заборгованість перед позивачем в розмірі 17650,55 грн.

Так, відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків та рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги в період з 28.02.2017 р. по 30.06.2018 р. відповідачу було нараховано 22898,63 грн. (крім того, заборгованість на початок періоду 3,81 грн.), з яких сплачено було лише 1700 грн. (1200 грн. сплачено 21.02.2018 р. та 500 грн. сплачено 06.03.2018 р.), що підтверджується банківськими виписками. Враховуючи надані відповідачу субсидії у вищезазначений період на загальну суму 3551,89 грн., та той факт, що на початок періоду за відповідачем була заборгованість у розмірі 3,81 грн., заборгованість відповідача станом на 30 червня 2018 р. розраховується: 22898,63 грн. (нараховано)+3,81 грн. (заборгованість на початок періоду, за попередній рік) - 3551,89 грн. (субсидії) - 1700 грн. (сплата заборгованості) = 17650,55 грн.

Як зазначає позивач, за період з 30.06.2018 р. відповідач не здійснив жодної оплати в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги та інші послуги, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою суду від 14.09.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивідбній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.01.2019 р. до суду від представника позивача ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач посилається на те, що за період з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р. відповідачем не тільки не погашалася існуюча заборгованість у розмірі 17650,55 грн., а й не оплачувалися поточні нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9627,97 грн., у зв`язку з чим сума заборгованості за житлово-комунальні послуги збільшилася.

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 28.02.2017 р. по 31.12.2018 р. відповідачу було нараховано 32526,60 грн. (крім того, заборгованість на початок періоду 3,81 грн.), з яких сплачено було лише 5251,89 грн. (в т.ч. субсидії на суму 3551,89 грн. та оплата відповідачем за весь період боргу в сумі 1700 грн.), тому заборгованість за вказаний період становить 27278,52 грн.: 32526,60 грн. (нараховано)+3,81 грн. (заборгованість на початок періоду, за попередній рік) - 3551,89 грн. (субсидії) - 1700 грн. (сплата заборгованості) = 27278,52 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог, та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши його доводи, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза», що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 14.05.1993 р., укладеного між Фондом державного майна України та Київською орендною трикотажною фірмою «Роза», посвідченого державним нотаріусом дев`ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 6с ІІ93; даними акту прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу орендного підприємства Київська трикотажна фірма « Роза » від 04.06.1993 р.; даними витягу з переліку майна, яке викуплене організацією орендаторів орендного підприємства «Роза», згідно з договором купівлі-продажу від 14 травня 1993 р.; даними реєстраційного посвідчення на домоволодіння від 27.07.1995 р.

Встановлено, що 01.09.2016 р. між Орендодавцем (позивачем) та Орендарем (відповідачем ОСОБА_1 ) було укладено договір оренди житлового приміщення № 36 від 01 вересня 2016 р., відповідно до умов якого Орендодавець (позивач) передав Орендарю (відповідачу) у строкове платне користування житлове приміщення, а саме кімнату НОМЕР_3, загальною площею 33,8 кв.м., житлова (корисна) площа 26,2 кв.м. на другому поверсі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату, за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п. 6.1 Договору, строк дії договору оренди житлового приміщення № 36 від 01.09.2016 р. становить до 31 грудня 2017 р.

01 січня 2018 р. між Орендодавцем (позивачем) та Орендарем (відповідачем) було укладено договір оренди житлового приміщення № 01.01.2018/13 від 01 січня 2018 р., відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування житлове приміщення, а саме кімнату НОМЕР_3, загальною площею 33,8 кв.м., житлова (корисна) площа 26,2 кв.м. на другому поверсі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а Орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату, за житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Строк дії зазначеного договору оренди становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 2.1 зазначених Договорів оренди, розмір орендної плати за користування житловим приміщенням та житлово-комунальних послуг визначається на підставі тарифів та розцінок, затверджених Київською міською державною адміністрацією.

Згідно п. 2.2 Договорів оренди, окрім орендної плати, визначеної в пункті 2.1 договору, Орендар компенсує Орендодавцю витрати на обслуговування та поточний ремонт приміщень та місць загального користування, обслуговування і ремонт будинку, в якому знаходиться житлове приміщення, прибудинкової території.

Такі витрати є компенсацією витрат, понесених Орендодавцем , та не мають на меті одержання ним прибутку.

Відповідно до п.п. 3.2.4, 3.2.6 Договорів оренди, Орендар зобов`язався відшкодувати Орендодавцю витрати на ремонт та утримання будинку, в якому знаходиться житлове приміщення та прибудинкової території.

Не пізніше останнього дня кожного місяця орендного користування житловим приміщенням, вносити орендну плату у розмірі визначеному в Договорі.

Відповідно до п. 4.1.2 вищезазначених Договорів оренди, Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати та інших платежів, передбачених Договором та (або) законодавством України.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.01.2019 р. №2410806, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.10.2016 р. по теперішній час.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до умов якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. № 84, особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Згідно п. 11 Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. №498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами), інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (п. 15 Положення).

Як встановлено судом, між відповідачем та позивачем на проживання у гуртожитку було укладено наступні договори: договір оренди житлового приміщення № 36 від 01 вересня 2016 р. та договір оренди житлового приміщення № 01.01.2018/13 від 01 січня 2018 р.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення вимог вищезазначених Договорів оренди, орендну плату за комунальні послуги та за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сплачував не в повному обсязі, та з порушенням термінів, встановлених в Договорах оренди, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків та рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги в період з 28.02.2017 р. по 30.06.2018 р. відповідачу було нараховано 22898,63 грн. (крім того, заборгованість на початок періоду 3,81 грн.), з яких сплачено було лише 1700 грн. (1200 грн. сплачено 21.02.2018 р. та 500 грн. сплачено 06.03.2018 р.), що підтверджується банківськими виписками. Враховуючи надані відповідачу субсидії у вищезазначений період на загальну суму 3551,89 грн., та той факт, що на початок періоду за відповідачем була заборгованість у розмірі 3,81 грн., заборгованість відповідача станом на 30 червня 2018 р. розрахована наступним чином: 22898,63 грн. (нараховано)+3,81 грн. (заборгованість на початок періоду, за попередній рік) - 3551,89 грн. (субсидії) - 1700 грн. (сплата заборгованості) = 17650,55 грн.

Вбачається, що позивачем направлялися відповідачу претензії щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги: претензія №385 від 27.11.2017 р., та № 547 від 07.06.2018 р.

Відповідно до письмової заяви, відповідач зобов`язався сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги в строк з 06.03.2018 р. по 10.07.2018 р., з можливістю дострокової сплати.

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 28.02.2017 р. по 31.12.2018 р. відповідачу нараховано 32526,60 грн. (крім того, заборгованість на початок періоду 3,81 грн.), з яких сплачено було лише 5251,89 грн. (в т.ч. субсидії на суму 3551,89 грн. та оплата відповідачем за весь період боргу в сумі 1700 грн.), тому заборгованість за вказаний період становить 27278,52 грн. та розрахована наступним чином: 32526,60 грн. (нараховано)+3,81 грн. (заборгованість на початок періоду, за попередній рік) - 3551,89 грн. (субсидії) - 1700 грн. (сплата заборгованості) = 27278,52 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після написання заяви-зобов`язання щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідачем було сплачено 06.03.2018 р. - 500 грн.

За період з 01.07.2018 р. по 31.12.2018 р. відповідачем не тільки не погашалася існуюча заборгованість у розмірі 17650,55 грн., а й не оплачувалися поточні нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 9627,97 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги.

Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати житлово - комунальних послуг, оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 130 ЖК України, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 623, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» (адреса: м. Київ, вул. М. Грінченка, 2/1, ІПН 89, п/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 27278 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» (адреса: м. Київ, вул. М. Грінченка, 2/1, ІПН 89, п/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль») судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір