Справа № 127/4982/18
Провадження № 22-ц/801/1362/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Дроненко Юрія Вікторовича

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року, постановлену під головуванням судді Романюк Л.Ф., повний текст якої складено того ж дня

в справі №127/ 4982/18

за скаргою ОСОБА_1 (скаржник)

за участі ОСОБА_2 (стягувач)

на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова Олександра Ігоровича, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова О.І., в якій посилалась на те, що в провадженні Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 58768376, яке відкрито державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Кушніровим О.І. на виконання виконавчого листа № 127/4982/18, виданого Вінницьким міським судом від 02.01.2019.

03 квітня 2019 року державний виконавець вручив їй через представника постанову від 02 квітня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 58768376 та постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 58768376 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 8346,00 грн.

Постанову про стягнення виконавчого збору вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судове рішення, що підлягало виконанню, і могло бути виконане нею як боржником, фактично виконане нею шляхом передачі комплекту ключів від спірної квартири, у якій 1/6 частка квартири належить стягувачу. При цьому державний виконавець не міг без її участі, як боржника, в примусовому порядку виконати дане рішення, й не вчинив у межах виконавчого будь-яких дій з його примусового виконання, а тому правові підстави для стягнення виконавчого збору не має.

Надіслання чи передача стягувачу, як він того вимагає, ключів у більшій кількості ніж один є неможливим, оскільки за життя спадкодавця ОСОБА_3 від якого скаржник успадкувала 2/3 частки спірної квартири, вона користувалася лише одним замком, й відповідно комплект ключів, про який йдеться в судовому рішенні, фактично складається лише з одного ключа від одного робочого замка, а від іншого замка (замків) в неї ключів ніколи не було.

Просила суд визнати дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Кушнірова О.І. щодо винесення у виконавчому провадженні № 58768376 постанови від 02.04.2019 про стягнення з неї виконавчого збору протиправними. Постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Кушнірова О.І. від 02.04.2019 у виконавчому провадженні № 58768376 про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 8346,00 грн скасувати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із ухвалою ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дроненко Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу та постановити нове рішення про задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що апелянтом було виконано судове рішення добровільно до відкриття виконавчого провадження, а відтак у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Покладення на боржника, яка є пенсіонеркою та здійснює догляд за дитиною з інвалідністю покладає на неї надмірні обов`язки. Проте суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги.

Від державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова О.І. відзив на апеляційну скаргу не надійшов. Стягувач ОСОБА_2 направив суду відзив, який не відповідає вимогам статті 360 ЦПК України, а тому не приймається апеляційним судом до розгляду.

В судовому засідання ОСОБА_1 , а також її представник адвокат Дроненко Ю.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Кушнірова О.І. та стягувач за виконавчим листом ОСОБА_2 повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦП України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечує з тих підстав, що у рішенні йдеться про комплект ключів, а не один ключ, який йому передала ОСОБА_1 В момент, коли ключ був переданий йому після відкриття ним квартири вимагав передачі ключів і від інших замків, наявних на дверях.

Апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в добровільному порядку рішення суду не було виконано, а відтак оскаржувана постанова є правомірною.

Проте такий висновок суду першої інстанції зроблений без урахування всіх обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Апеляційним судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2018 року ОСОБА_1 зобов`язано не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом надання комплектів ключів від даної квартири.

Відтак суттю порушеного права стягувача й способом його відновлення є саме усунення перешкод, що чинилися боржником й надання стягувачу можливості безперешкодного користування спірним майном.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова О.І. від 02 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58768376 за виконавчим листом виданим Вінницьким міським судом Вінницької області від 02 січня 2019 року (а.с. 66).

Крім того, того ж дня державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушніровим О.І. винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 8346,00 грн (а.с. 69).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон )

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п`ятою та шостою цієї ж статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, саме по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (Постанова ВСУ від 06.07.2015 у справі №6-785цс15).

За змістом статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналіз наведених норм Закону дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

У матеріалах справи містяться докази, на які скаржник посилається як на підтвердження факту виконання нею судового рішення у справі №127/4982//18 до моменту відкриття виконавчого провадження, а саме: цінний лист з описом вкладення, фото ключа, що надсилався стягувачу, опис вкладення цінного листа від 18.01.2019 року та роздруківка із сайту Укрпошти про відстеження відправлення листа з відміткою про відмову стягувача від 03.02.2019 року отримувати лист.

Проте судом першої інстанції не надано жодної оцінки зазначеним доказам в оскаржуваному рішенні про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону виконавець наділений рядом прав під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, останній вправі проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням; вимагати від боржників-фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Натомість матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо вжиття державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушніровим О.І. заходів примусового виконання рішень.

Більше того, після того як боржник в присутності державного виконавця передала стягувачу ключ від квартири й за допомогою цього ключа вони зайшли в квартиру, тобто перешкоди для доступу стягувача в квартиру були фактично усунені, представник боржника подав державному виконавцю письмову заяву про закінчення виконавчого провадження, яка останнім не розглянута й відповіді на неї не надано. Державний виконавець будь-якої оцінки зазначеним обставинам не надав, так само як не пред`явив боржнику вимоги про надання інших ключів, не перевірив, чи не є передача одного ключа, за допомогою якого здійснюється доступ до квартири, фактичним виконанням рішення суду, не звернувся до суду, який видав виконавчий документ, за роз`ясненням порядку його виконання в ситуації, що склалася.

Оскільки державний виконавець не вчиняв будь-яких дій з примусового виконання рішення суду, а постанова державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова О.І. від 02 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесена до здійснення ним заходів такого виконання, вона підлягає скасуванню.

З урахуванням викладено колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Дроненко Юрія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2019 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 , за участі стягувача ОСОБА_2 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова Олександра Івановича задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова Олександра Івановича щодо винесення постанови від 02 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору неправомірними.

Постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнірова Олександра Івановича від 02 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.06.2019

Головуючий: І.М. Стадник
Судді:Ю.Б. Войтко
І.В. Міхасішин