Справа № 161/3505/19 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/481/19 Категорія: 61 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача Слабенка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання незаконним дій органу місцевого самоврядування та скасування індивідуальних актів за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання незаконним дій органу місцевого самоврядування та скасування індивідуальних актів.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії суб`єкта владних повноважень та скасувати рішення від 11 січня 2018 року про державну реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності ОСОБА_2 і рішення від 10 січня 2018 року про державну реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності ОСОБА_3 та внести зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про поновлення, визнання і підтвердження прав власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 і за реєстраційним номером 01 на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року у відкриті провадження відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у іншому складі суду з підстав порушення судом норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вимоги апеляційної скарги позивачки мотивовані тим, що місцевий суд помилково констатував, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,при цьому судом не враховано юридичну природу спірних правовідносин, а також те, що спір виник в сфері приватного права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки подана позовна заява містить самостійні вимоги у сфері публічно-правових відносин, зокрема з приводу неправомірності дій суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора. При цьому приватно-правового спору, який би був похідним в заяві не вбачається, і в самому позові не зазначено, тобто відсутній спір про право цивільне.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 638/2864/18.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 вказувала про належність саме їй на праві приватної власності житлового будинку та земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,0368 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , однак незважаючи на це державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради 10 та 11 січня 2018 року були внесені зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим згідно відомостей про речові права на нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, згаданий житловий будинок став належати на праві приватної власності ОСОБА_2 , а згідно відомостей про речові права на нерухоме майно - об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, вказана земельна ділянка стала належати на праві приватної власності

ОСОБА_3 у даній справі виник з приводу порушення права власності позивачки на житловий будинок і земельну ділянку внаслідок дій державного реєстратора, який, як вказує ОСОБА_4 Л ОСОБА_5 ., належним чином не перевірив всі документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій за заявою ОСОБА_3 (його представника), у зв`язку з чим реєстратор помилково встановив відповідність заявлених прав ОСОБА_3 на підставі, начебто, проведеного дослідження змісту судового рішення у справі № 161/7817/16-ц у зв`язку з чим реєстратором незаконно скасовані записи про її речові права за реєстраційними номерами 01 та 01, а також незаконно вніс зміни до запису у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Таким чином спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту її приватного інтересу, оскільки спір щодо реєстраційних дій, стосується спору про право цивільне, в межах якого можуть бути вирішені й питання, пов`язані з реєстрацією прав власності на спірний будинок.

Отже вимоги до державного реєстратора у розглядуваному випадку мають розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав є похідними від спору щодо такого майна, як передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, оскаржувана ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 379,381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2019 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання незаконним дій органу місцевого самоврядування та скасування індивідуальних актів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: