Справа №551/150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2019 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

позивача / відповідача / ОСОБА_1 ,

її представника - адвоката Крекотня О.А.,

відповідача / позивача / ОСОБА_2 ,

його представника - адвоката Листопад Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Акціонерне товариство « Приват Банк », про визнання права власності на рухоме майно, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділ у натурі та виділення у окремий об`єкт нерухомості частки із спільного майна.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 послалася на те, що 17 травня 1975 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Шишацьким відділом ЗАГС Полтавської області зроблено запис за № 13. Під час шлюбу ними придбано майно у вигляді земельної ділянки, площею 0. 10 га, житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки « Ford Focus », державний номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки з відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто згоди про поділ спільного майна, придбаного за час шлюбу, просила суд визнати за нею та відповідачем ОСОБА_2 право власності по ? частині житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , ? частині земельної ділянки, яка передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного домогосподарства, загальною площею 0. 28 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у натурі, як окремий об`єкт нерухомості, належну їй частину нерухомого майна, а також стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 ? частину вартості спірного рухомого майна.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями Шишацького районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Сиволапа Д.С. / а. с. 1, т. 1 /.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року визначено розмір судового збору за позовом ОСОБА_1 , що становить 5 286 грн. 00 коп. У задоволені клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху з наданням останній строку для усунення, зазначених в ухвалі, недоліків / а. с. 43 - 44, т. 1 /.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відкрито, розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання / а. с. 57, т. 2 /.

15 березня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, відповідно до якого останній не заперечував проти поділу в рівних частках нерухомого майна, яке було набуте під час шлюбу з ОСОБА_1 При цьому, вказував, що спірний автомобіль є його приватною власністю, оскільки придбаний ним за 7 000 доларів США у травні 2017 року, які є його особистими коштами, що визначено ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року, відтак підстави для стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_1 ? частини вартості автомобіля відсутні / а. с. 65 - 71, т. 1 /.

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року клопотання представника позивача про призначення експертизи задоволено та, як наслідок, у справі за позовом ОСОБА_1 призначено будівельно - технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Федотову Д.Ф. / а.с. 82- 83, т. 1 /.

19 квітня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , де вона вказувала на те, що оскільки автомобіль марки « Ford Focus » був придбаний відповідачем у період шлюбу за 7 000 доларів США, що слідує з його відзиву, тому зазначене рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, відтак підлягає поділу між ними, шляхом стягнення з останнього на її користь 3 500 доларів США / а. с. 87 - 88, т. 1 /.

Разом з тим, 04 травня 2018 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про визнання автомобіля « Ford Focus », державний номерний знак НОМЕР_1 , особистою приватною власністю та поділ валютного депозитного вкладу, як спільного майна подружжя.

В обґрунтування поданого позову, позивач ОСОБА_2 послався на те, що звертаючись у жовтні 2015 року до суду про поділ спільного майна подружжя відповідач ОСОБА_1 приховала депозитний вклад у розмірі 10 000 доларах США, відкритий у АТ КБ « Приват Банк » на її ім`я, шляхом зняття коштів та закриття рахунку. Зазначені кошти були нею повторно покладені на депозитний рахунок після затвердження судом мирової угоди, а саме в кінці 2016 року. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 станом на квітень 2016 року приховала наявність у неї депозитного вкладу у розмірі 10 000 доларів США, зазначені кошти мають бути визнані спільною сумісною власністю подружжя та поділені між ними в рівних частках.

Оскільки спірний автомобіль був придбаний виключно за його власні кошти, які згідно ухвали суду визнані його власністю, у період, коли шлюбні відносини з відповідачем фактично були припинені, він не підлягає поділу, у зв`язку з чим просив визнати спірне рухоме майно його особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 16 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження / а. с. 182, т. 1 /.

29 травня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов ОСОБА_2 , відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання його особистою приватною власністю спірного автомобіля є необґрунтованими, оскільки він був набутий у період шлюбу за спільні сумісні кошти. Отримані готівкою кошти з депозитного рахунку у березні 2017 року у розмірі 60 000 грн. 00 коп. були передані позивачу ОСОБА_2 для придбання спірного автомобіля. Твердження позивача щодо приховування депозитного вкладу у розмірі 10 000 доларів США, відкритого на рахунку АТ КБ « Приват Банк », шляхом зняття коштів та відповідно подальшого внесення на рахунок, з метою запобігання поділу, є надуманими, оскільки станом на 2015 рік, на час затвердження мирової угоди та розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не мала відкритих валютних депозитних рахунків. Набуті під час шлюбу між нею та ОСОБА_2 грошові кошти, які мали статус спільного майна подружжя, були поділені 21 квітня 2016 року за наслідками затвердження мирової угоди / а. с. 186 - 194, т. 1 /.

12 червня 2019 року від позивача ОСОБА_2 на відзив відповідача ОСОБА_1 надійшла відповідь, у якому вказує на те, що будь - яких коштів на придбання спірного автомобіля у розмірі 60 000 грн. відповідач, з якою, станом на травень 2017 року, сімейні відносини фактично були припинені, не надавала. Автомобіль придбав за кошти, що були зняті з депозитних рахунків у квітні,травні 2017 року / а. с. 231 - 235, т. 1 /

19 червня 2018 року від відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив позивача надійшли заперечення, згідно яких вона наполягала на визнанні спірного рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, так як він був придбаний у шлюбі, та стягненні на її користь його половини вартості, що становить 3 500 доларів США.

Ухвалою суду від 21 червня 2018 року клопотання позивача ОСОБА_2 про об`єднання справ за номерами 551/413/18 та 551/150/18 в одне провадження задоволено та, як наслідок, цивільну справу № 551/413/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ПАТ КБ « Приват Банк », про визнання права власності на рухоме майно, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження із цивільною справою № 551/150/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, виділ майна у натурі та окремий об`єкт нерухомості частки із спільного майна / а. с. 250, т. 1 /.

06 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, згідно яких просила здійснити поділ майна, що є спільною власністю подружжя, наступним чином:

- визнати за нею відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно - технічної, земельнотехнічної та оціночно - будівельної експертизи право власності на 43/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 відповідно до варіанту № 3 висновку експертизи право власності на 57/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю вартості житлового будинку з господарським будівлями у розмірі 38 294 грн. 00 коп.

- визнати за нею відповідно до варіанту № 3 / додаток № 6 / висновку експертизи право власності на ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, площею 500 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 позначено зеленим /;

- визнати за ОСОБА_2 відповідно до варіанту № 3 / додаток № 6 / висновку експертизи право власності на ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, площею 500 м. кв.

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь ? частину вартості автомобіля, що становить 92 750 грн. 00 коп. та еквівалентно 3 500 доларів США

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в загальному розмірі 10 886 грн. 00 коп.

Позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площами 0.15 га та 0.03 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та виділення в окремий об`єкт нерухомості частки із спільного майна подружжя, просила залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, площами 0.15 га та 0.03 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та виділення в окремий об`єкт частки із спільного майна подружжя залишено без розгляду.

Ухвалено вважати, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя. Підготовче провадження у справі закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні.

Під час розгляду справи позивач / відповідач / ОСОБА_1 позов з урахуванням внесених до нього уточнень підтримала та просила його задовольнити, виходячи з обставин, що у ньому викладені. При цьому, звертала увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні спільним нерухомим майном.

Представник позивача / відповідача / - адвокат Крекотень О.А. вважав наявними підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та не вбачав підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .

Відповідач / позивач / ОСОБА_2 просив суд задовольнити, заявлений ним, позов та відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 , оскільки запропонований останньою варіант поділу спільного майна вважав неприйнятним, так як він не вирішує питання щодо переобладнання системи газопостачання, електропостачання, водопостачання та каналізації, а також вартості зазначених робіт, які необхідно здійснити у зв`язку з переобладнанням житлового будинку.

Представник відповідача / позивача / - адвокат Листопад Н.А. просила задовольнити позов ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Представник третьої особи АТ КБ « Приват Банк » будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив.

Зважаючи на думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи, суд, керуючись вимогами ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представника АТ КБ « Приват Банк ».

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про часткове задоволення позовів, виходячи з наступного.

Так, під час розгляду справи встановлено, що 17 травня 1975 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Шишацьким відділом ЗАГС Полтавської області зроблено актовий запис за № 13, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 / а. с. 21 /.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року , яка набрала законної сили 04 травня 2016 року, мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , у цивільній справі № 551/1118/15 - ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: АТ « Ощадбанк », ПАТ КБ « ПриватБанк », про розірвання шлюбу та поділ майна, що є спільною власністю подружжя, затверджено за наступних умов:

сторони визнають, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя є :

- житловий будинок, загальною площею 79.5 кв. м., з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення підсобного господарства, площею 0. 28 га, яка розташована на території сел. Шишаки Шишацької селищної ради Полтавської області;

- грошові кошти у розмірі 58 785 грн. 84 коп. за договором SAMDNWFD100, що знаходиться на рахунку НОМЕР_3 у ПАТ КБ « Приват Банк », який був укладений ОСОБА_2 08 червня 2015 року на строк до 08 червня 2016 року та на відсотки, що перераховуються та зараховуються на рахунок НОМЕР_4 в ПАТ КБ « Приват Банк »;

- грошові кошти у розмірі 83 606 грн. 37 коп. за договором SAMDNWFD900, що знаходяться на рахунку НОМЕР_5 в ПАТ КБ « Приват Банк » , який був укладений ОСОБА_2 08 червня 2015 року на строк до 08 червня 2016 року та на відсотки, що перераховуються та знаходяться на рахунку НОМЕР_4 в ПАТ КБ « Приват Банк »;

- грошові кошти у розмірі 61 615 грн. 62 коп. за договором SAMDNWFD0, що знаходяться на рахунку НОМЕР_6 в ПАТ КБ « Приват Банк » , який був укладений ОСОБА_2 15 липня 2015 року на строк до 15 липня 2016 року та на відсотки, що перераховуються та знаходяться на рахунку НОМЕР_4 в ПАТ КБ « Приват Банк ».

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

- грошові кошти в розмірі 5 094.71 доларів США, що знаходяться на рахунку НОМЕР_7 в ПАТ КБ « Приват Банк » за договором SAMDN22540, який був укладений ОСОБА_2 18 березня 2013 року на строк до 21 березня 2016 року та відсотки, що перераховуються та заходяться на рахунку № НОМЕР_8 в ПАТ КБ « Приват Банк »;

- грошові кошти в сумі 14285 доларів США, що знаходяться на рахунку НОМЕР_9 в ПАТ КБ « Приват Банк » за договором SAMDNWFD 700, який був укладений ОСОБА_2 27 лютого 2014 року на строк до 02 березня 2016 року та відсотки, що перераховуються та заходятся на рахунку НОМЕР_16;

- автомобіль марки « NISSAN ALMERA CLASSIC, державний номерний знак НОМЕР_10 , 2008 року випуску;

- причіп легковий 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_11 , марка НОМЕР_12 , модель 8138, жовтого кольору;

- пасіку, яка складається з 21 - єї бжолосім`ї у вуликах, що знаходиться на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 .

При цьому, за ОСОБА_1 визнано право власності у порядку спільного майна подружжя на грошові вклади в національній валюті України, що розміщені на рахунках АТ « Ощадбанк ».

Провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , про визнання права власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 79. 5 кв. м. з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ? частину земельної ділянки, площею 0. 28 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення підсобного господарства, яка розташована за тією ж адресою залишено без розгляду / а. с. 36 - 38, т. 1 /.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 02 квітня 2019 року, шлюб зареєстрований 17 травня 1975 року в Шишацькому відділу ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 13, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано / а. с. 198, т. 1 /.

За даними територіального сервісного центру № 5344 Регіонального сервісного центру в Полтавській області МВС України, станом на 15 березня 2018 року, за ОСОБА_2 , окрім іншого рухомого майна, значиться автомобіль марки « Ford Focus », державний номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 11 травня 2017 року / перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ / / а. с. 75, т. 1 /.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя /тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя/ визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини / навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо / самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами 1 та 2 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» /далі - Постанова/ роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу /статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України/, відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати /виключені з цивільного обороту/, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктом 25 згаданої Постанови роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя /одного з них/ до суду з таким позовом /стаття 11 ЦК України/ та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Під час розгляду справи встановлено, що сторони не дійшли домовленості щодо володіння, користування і розпорядження спільним житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою, площею 0. 10 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З дослідженому в судовому засіданні висновку судової будівельно - технічної, земельно - технічної та оціночно - будівельної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року слідує, що судовим експертом Федоровим Д.Ф. не вирішено по суті питання щодо можливості здійснити поділ спірного домоволодіння та земельної ділянки відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по ? частині за кожним. Вказані обставини у судовому засіданні не заперечував і судовий експерт Федоров Д.Ф .

Таким чином, питання технічної можливості поділу спірного нерухомого майна в рівних частках за кожним з подружжя не вирішено експертом в ході проведення експертизи.

Натомість, судовим експертом запропоновано три варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та три варіанти розподілу земельної ділянки відповідно.

Відповідно до третього варіанту розподілу, запропонованого експертом, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку літ. А - 1,а у складі приміщень: передня № 1 - 1, санвузол № 1 - 2, котельня № 1 - 3, кухня № 1 - 4, жила кімната № 1 - 5, жила кімната № 1 - 6, коридор № 1 - 9, сарай літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, 11/50 частин огорожі літ № 1, що становить частку 43/1000, ринковою вартістю 251806 грн. 00 коп.

За відповідачем ОСОБА_2 просила визнати право власності на 57/100 житлового будинку літ А - 1, а у складі приміщень: жила кімната № 1 - 7, жила кімната № 1 - 8, літня кухня літ. Д, погріб літ. Е., гараж літ Ж, гараж літ. З, сараі літери И, Й, вбиральна літ. К, 39/50 частин огорожі літ. № 1, огорожа літ. № 2., ринковою вартістю 328394 грн. 00 коп.

При цьому, для здійснення запропонованого варіанту розподілу необхідно провести перебудови, наведені в дослідженні. Усі пропоновані переобладнання необхідно проводити відповідно до вимог ДБН А. 3.1-5-2009 « Організація будівельного виробництва » і « Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт » / а. с. 135, т. 1 /.

Земельну ділянку, площею 0. 10 га, позивач ОСОБА_2 просила розділи за варіантом № 3 / додаток № 6 / / а. с. 135, зворот/

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради /ст.152ЖКУкраїни/.

Сторони, зокрема, позивач ОСОБА_1 , можливі варіанти поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, які зазначені у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 28 від 13 червня 2018 року, в тому числі й за варіантом № 3, на якому наполягала остання, у контролюючих органах не погоджували.

На думку суду, запропонований позивачем ОСОБА_1 варіант поділу житлового будинку з господарським будівлями є неприйнятним та таким, що суттєво порушує права та інтереси відповідача ОСОБА_2 , який з огляду на свій вік, стан здоров`я, фінансові можливості позбавлений змоги здійснити відповідні перебудови згідно з запропонованим варіантом, що становитиме для нього надмірний тягар. Більше того, враховуючи даний варіант, приміщення житлового будинку літ. А - 1,а, який визнаний за відповідачем ОСОБА_2 буде складатись здебільшого з допоміжних приміщень.

Оскільки сторони не дійшли згоди з приводу поділу спірного нерухомого майна та виділення його у власність один одному, відтак, на думку суду, до спірних правовідносин мають бути застосовані положення частин 4, 5 ст. 71 СК України та визнання за кожною з сторін права власності на ідеальну частину вказаного майна.

За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, за позивачем та відповідачем / за кожним з них / слід визнати право власності на ? частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, загальною площею 0.10 га, як на ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши це майно у їх спільній частковій власності. Такий спосіб поділу майна / визначення ідеальних часток у праві власності/ не стане перешкодою для реального поділу цього майна в майбутньому.

Застосування наведеного поділу між сторонами спору їхнього спільного майна, на думку суду, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки їх предметом є поділ майна подружжя, що дозволяє суду в цих межах, в залежності від обсягу майна, яке підлягає поділу, проводити його розподіл на власний розсуд, якщо за обставинами справи і з врахуванням інтересів сторін, запропонований варіант є неприйнятним.

При прийнятті такого рішення, суд також виходив з того, що сторони не змогли досягнути домовленості щодо поділу спільного сумісного майна, хоча мали таку можливість. В той же час, позивач ОСОБА_1 категорично наполягала на розподілу майна виключно згідно з варіантом № 3 експертного дослідження. Таким чином, при будь-якому варіанті розподілу одна із сторін буде незадоволена результатом поділу майна, що дає підстави стверджувати про доцільність обрання судом компромісного варіанту.

Більше того, за положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

При цьому, норми сімейного законодавства визначають право ОСОБА_1 на поділ спільного майна подружжя, внаслідок чого та обставина, що їй чиняться або не чиняться перешкоди в користуванні цим майном, не має правового значення для вирішення спору.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним право власності на спірний автомобіль, суд виходить з наступного.

Так, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Таким чином, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

- час набуття такого майна;

- кошти, за які таке майно було набуте / джерело набуття /;

- мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши його у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6 - 2333цс15.

Отже, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом, відповідно до ухвали Шишацького районного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року, що є преюдиційним рішенням у справі, за ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на грошові кошти у розмірі 5 094.71 та 14 285 доларів США.

Спірний автомобіль ним був придбаний у травні 2017 року за 7 000 доларів США.

Як пояснив позивач ОСОБА_2 спірний автомобіль він придбав за відсотки, що були йому нараховані за депозитними рахунками, кошти на яких визнані його особистою приватною власністю. Визнані за ним рішенням суду депозитні рахунки він закривав та згодом відкривав нові, постійно використовуючи нараховані на підставі них відсотки.

Вказані обставини підтверджуються виписками з рахунків, що наявні в матеріалах справи / а. с. 175, 177, т. 1; 185, 190 - 191, т. 2 /.

Аналізуючи перебіг подій, які склалися між сторонами після укладання мирової угоди, зокрема характер їх взаємовідносин, яким було притаманно відчужуваність прав і обов`язків / а. с. 238, т. 1 /, суд приходить до висновку про визнання за позивачем ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки « Ford Focus », державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнання за позивачем ОСОБА_2 права особистої власності на спірне рухоме майно, виключає можливість задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з останнього на її користь ? частину вартості цього автомобіля.

Між тим, позивач ОСОБА_1 при звернення до суду з позовом про стягнення на її користь частки спірного рухомого майна не внесла на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача ОСОБА_1 про те, що нею відповідачу ОСОБА_2 були надані готівкові кошти у розмірі 60 000 грн. на купівлю спірного автомобіля, оскільки вказані обставини позивачем недоведені належними та допустими доказами. Посилання останньої на виписку з банківського рахунку про, нібито, зняття готівкових коштів у зазначеному розмірі та передання їх ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки згідно даної виписки 17 січня 2017 року відбулася трансакція по безготівковому зарахуванню коштів у розмірі 60 000 грн. 00 коп. на відповідний рахунок і ніяким чином не засвідчує факт передання цих коштів ОСОБА_2 для купівлі автомобіля / а. с. 26, т. 1 /.

Привертає увагу суду й те, що при зверненні до суду з позов, позивачу ОСОБА_1 не було відома вартість спірного автомобіля, календарна дата його придбання та спосіб набуття його у власність ОСОБА_2

Критично суд відноситься й до пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які являються подругами позивача ОСОБА_1 , та не змогли надати суду вичерпну характеристику взаємовідносин, що склалися між подружжям ОСОБА_2 після затвердження мирової угоди та поділу спільного майна подружжя, що мало місце у квітні 2016 року.

Не заслуговують на увагу доводи позивача ОСОБА_2 про те, що відповідач ОСОБА_1 при затвердженні мирової угоди судом та поділу спільного майна подружжя у 2016 році умисно приховала, нібито, наявний у неї депозитний рахунок у розмірі 10 000 доларів США, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем ОСОБА_2 не було надано належних, достатніх та достовірних доказів, а відтак позов ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, покладаючи їх на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, зважаючи на те, що за позивачем ОСОБА_2 , який звільнений від сплати судового збору, визнано право власності на автомобіль, вартістю 7000 доларів США, що не день винесення рішення еквівалентно 190 400 грн. 00 коп. / а. с. 206, т. 2 /, відтак з відповідача ОСОБА_1 у дохід держави має бути стягнуто судові витрати, які полягають з сплати судового збору, в 1 904 грн. 00 коп. Інші частина понесених відповідачем ОСОБА_2 судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу у загальному розмірі 10 000 грн. 00 коп., у розмірі 5 000 грн. мають бути стягнуті з відповідача ОСОБА_1 на користь останнього.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, а судові витрати позивача ОСОБА_1 складають 6 314 грн. 00 коп. / витрати на проведення експертизи /, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 3 157 грн. 00 коп. / 6 314 : 2 = 3 157 грн. 00 коп. /

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_13 , право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0. 28 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_14 , право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та ? частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0. 28 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 3 157 грн. 00 коп.

Позов ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_14 , право особистої приватної власності на автомобіль марки « Ford Focus », державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_15 , 2007 року випуску.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати:

- у дохід держави у загальному розмірі 1 904 грн. 00 коп.;

- на користь ОСОБА_2 у загальному розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення буде виготовлено 07 червня 2019 року.

Головуючий суддя: