Ухвала

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 310/9193/17

провадження № 61-6615ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Токмань Вікторією Тарасівною, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року, додаткове рішення Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка

не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого просила: усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою загальною площею 0,0229 га за адресою:

АДРЕСА_1 ; повернути їй самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0041 га; відновити межові знаки та переставити паркан відповідно до меж, визначених у схемі розділу земельної ділянки між співвласниками, встановлених рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2007 року у справі № 2-408/2005р.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, просила встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , виділивши в її користування 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташована 1/2 частина її житлового будинку.

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області рішенням від 23 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задовольнив. Ухвалив усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою загальною площею 0,0229 га за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язав ОСОБА_1 : не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою загальною площею

0,0229 га за адресою: АДРЕСА_1 ; повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку площею

0,0041 га; відновити межові знаки та переставити паркан відповідно до

меж, визначених у схемі розділу земельної ділянки між співвласниками, встановлених рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2007 року у справі № 2-408/2005р. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив.

Додатковим рішенням від 28 серпня 2018 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 500 грн. Судовий збір у розмірі 640 грн, сплачений позивачем ОСОБА_2 , компенсував за рахунок держави.

Запорізький апеляційний суд постановою 18 лютого 2019 року апеляційну

скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року та додаткове рішення цього суду від 28 серпня 2018 року - без змін.

У березні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Токмань В. Т., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року, додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 18 лютого 2019 року і направити справу на новий розгляд.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана справа, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, визнана апеляційним судом малозначною.

У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Проте при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції

не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради

Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до

суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Токмань Вікторією Тарасівною, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року, додаткове рішення Бердянського міськрайонного

суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко