Справа № 135/467/19
Провадження № 2/135/209/19
РІШЕННЯ

іменем України

07.10.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

з участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із даним позовом до ОСОБА_3 з вимогою про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісяця.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2017 з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення сином повноліття. Посилаючись на те, що на теперішній час його майновий стан змінився, оскільки він не працює (на час ухвалення рішення працював інженером АТ «УкрСиббанк» у Вінницькому відділенні), 27.08.2019 звільнився з роботи за власним бажанням та підробляє на різних роботах, і його дохід щомісячно складає від 5 000 грн до 10 000 грн, у зв`язку з чим для забезпечення фінансових гарантій щодо утримання малолітнього сина просив стягувати з нього аліменти у розмірі 3 000 грн щомісяця.

03.05.2019 відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позовній заяві не наведено жодної підстави на вимогу ст. 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів, зокрема, зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я позивача. Окрім того, зазначає, що в інтересах дитини буде краще залишити аліменти у розмірі ј частки заробітку позивача.

28.05.2019 позивач ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що 27.08.2018 позивач був звільнений з роботи в АТ «УкрСиббанк» та до цього часу не має офіційного доходу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних ociб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за № 447 від 13.05.2019 виданого органом ДФС. Відомостями з Державного реєстру фізичних oci6 - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за № 447 від 13.05.2019 видані органом ДФС щодо ОСОБА_1 підтверджують зміну матеріального стану позивача після ухвалення Вінницьким міським судом від 10.02.2017 судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у відсотковому відношенні до доходу позивача, ці зміни в матеріальному стані позивача по справі відбулись в бік погіршання. Окрім того, зазначає, що погіршився стан здоров`я позивача по справі після ухвалення Вінницьким міським судом рішення про стягнення з ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів в бік погіршання. Після медичного обстеження Комунальним підприємством «Міський лікувально-діагностичний центр» в м. Вінниця від 30.08.2018 та від 03.10.2018 ОСОБА_9 постановлено діагноз неспецифічний виразковий коліт, що підтверджується протоколами обстеження виданими цією організацією. Поряд з цим вважає, що твердження відповідача по справі ОСОБА_3 про те, що позивач має намір працевлаштуватись на роботу на заробітну плату в розмірі 15 000 грн та своїм позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позбавити власну дитину аліментів, то такі доводи є безпідставними, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях відповідача та не підтвердженні жодними доказами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Поряд з чим уточнив, що його матеріальне становище з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів залишилося незмінним, а також погіршився стан здоров`я. Зазначив, що він звільнився із попереднього місця роботи, підробляє на різних роботах та має дохід від 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, тому вважає що стягнення аліментів у частці від його заробітку не дає можливості йому визначитися із розміром аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дитини приводить його у скрутне матеріальне становище, тому просить збільшити розмір та спосіб стягуваних з нього аліменти і стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 грн щомісяця, вважаючи, що такий розмір буде відповідати найкращим інтересам дитини. Разом з тим, у нього відсутні докази на підтвердження доходу від тимчасових заробітків в мережі інтернет в розмірі 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, оскільки це є неофіційний заробіток.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що розмір стягуваних за рішення суду аліментів на її користь на утримання дитини у ј частці заробітку відповідача забезпечує належне утримання дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Тому вона заперечує щодо зміни способу стягнення аліментів із частки доходу відповідача на тверду грошову суму. Поряд з цим зазначила, що як вбачається із зазначених позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив обставин, а також із наданих в судовому засіданні пояснень, стан здоров`я позивача погіршився і він на даний час офіційно не працевлаштований, тому вважає, що збільшення розміру є недоцільним.

Представник позивача - адвокат Самородова О.П. в судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів.

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2017 з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.12.2016 і до досягнення сином повноліття (а.с. 10).

Згідно зі свідоцтвом ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.11).

Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 АВ НОМЕР_2 від 01 серпня 2005 року та витягу з наказу ПАТ «УкрСиббанк» від 20.08.2018 «Про кадрові питання» 244-ВК, останній звільнений з посади фахівець 2 категорії, група забезпечення доступу до інформаційних сервісів управління підтримки користувачів та ІТ-аутсорсингу АТ «УкрСиббанк» 27.08.2018, за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, подальші записи про працевлаштування відсутні (а.с.4-5,15).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за №447 від 13.05.2019, виданого органом ДФС вбачається, що у період з 1 кварталу 2016 року по 3 квартал 2018 року позивач мав стабільний дохід, а за 4 квартал 2018 відсутня інформація про доходи ОСОБА_1 (а.с.33).

Згідно з випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 та консультації гастроентеролога від 12.07.2019 медичного центру ВінАльфа-Мед позивач має захворювання - неспецифічний виразковий коліт, середнього ступеня важкості (з переважним ураженням прямої кишки). Рекомендована дієта та призначено лікування (а.с.43-44).

Згідно з довідкою № 116 від 13.08.2019, виданої ПАТ «Миронівський хлібопродукт» ОСОБА_3 дійсно працювала у Ладижинській філії ПАТ «Миронівський хлібопродукт» на посаді диспетчер автомобільного транспорту з 01.07.2017 (наказ про прийом на роботу № 187-к від 01.07.2017) та була переведена у відділ доставки МФЛ Ладижинського регіонального центру логістики ПАТ «Миронівський хлібопродукт» 11.12.2017 (наказ про звільнення по переведенню № 444-к від 12.12.2017) (а.с.12).

Довідка №0209153 від 13.08.2018, видана ПАТ «Миронівський хлібопродукт» про те, що ОСОБА_3 дійсно працює в ПАТ «Миронівський хлібопродукт» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 158 з 13.12.2017 (наказ про прийняття на роботу 1039-к) до цього часу на посаді фахівець з логістики підрозділу Ладижинський регіональний відділ експортної логістики управління логістики департамент комерції та маркетингу (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3

Довідка дошкільного навчального закладу № 2 «Казка» № 35 від 14.08.2018 видана ОСОБА_3 про те, що її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 відвідує ДНЗ № 2 «Казка» з 31.07.2017 по даний час (а.с.14).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.

Отже, інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявленими вимогами, посилався на те, що на даний час змінилось його матеріальне становище, хоча в судовому засіданні уточнив та зазначив, що його матеріальне становище з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів залишилося незмінним, а також погіршився стан здоров`я. Зазначив, що він звільнився із попереднього місця роботи, підробляє на різних роботах та має дохід від 5 000 грн до 10 000 грн в місяць, тому вважає що стягнення аліментів у частці від його заробітку не дає можливості йому визначитися із розміром аліментів, які він повинен сплачувати на утримання дитини приводить його у скрутне матеріальне становище, тому просить стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 3 000 грн щомісяця, вважаючи, що такий розмір буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Разом з тим, в ході судового розгляду позивачем не надано, відтак судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження його матеріального стану, а саме доходу від тимчасових заробітків в розмірі 5 000 грн до 10 000 грн в місяць. Враховуючи, що відповідач оспорює дану обставину, тому вона потребує доказуванню.

Доводи позивача про те, що він звільнений із попереднього місця роботи, про що наявний запис у його трудовій книжці, свідчить лише про його бажання припинити трудові відносини, при цьому, суду не представлено будь-яких доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного.

Відсутність на даний час місця роботи у позивача не є підставою для зміни розміру стягнення аліментів за відсутності доказів щодо погіршення або покращення його майнового стану, оскільки ці обставини не є абсолютними та об`єктивними, носять тимчасовий, перемінний характер, враховуючи, що позивач є особою молодого віку та працездатним.

При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, одержувачем аліментів є відповідач ОСОБА_3 (а.с. 10), яка в судовому засіданні заперечує щодо зміни стягнення аліментів з частки від всіх доходів відповідача на тверду грошову суму.

Станом на 01.06.2019 сукупний розмір заборгованості по аліментах становить 2 877 грн 53 коп. (а.с. 49).

Доводи позивача та його представника про те, що у позивача відсутнє постійне місце роботи та погіршився стан здоров`я не беруться до уваги, адже згідно із Законом України №2037-VIII від 17 травня 2017 року, що набрав чинності 08 липня 2017 року, яким внесено зміни в тому числі і до ст. 181 СК України, правом вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі) наділений винятково стягувач аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак, може звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів визначених в частці від доходу.

Таким чином, відмовляючи в позові, судом враховуються вказані вище обставини і положення ч. 3 ст. 181 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Суддя