П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М. із секретарем судового засідання Горенко Ю.В., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2019 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Чаус Л.В., по справі № 483/514/19, провадження № 22-ц/812/976/19, за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності майна,

В С Т А Н О В И В :

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з заявою, в якій просить встановити факт належності їй нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та за час шлюбу ними було за спільні кошти збудовано нерухоме майно за вищевказаною адресою. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області з ОСОБА_2 на її користь стягнуто 5186 грн. в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частки нерухомого майна за зазначеною адресою. Не сплативши вказаної компенсації, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому за життя склав заповіт, який заповідав все своє майно ОСОБА_3 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадщина не приймалась. Враховуючи, що нею був виготовлений технічний паспорт на вказане нерухоме майно та відсутність спадкової справи, просила прийняти рішення про передачу їй у власність всіх будівель і землі з тих підстав, що вона 13 років після смерті ОСОБА_2 проживає у будинку, опікується ним (а.с. 2).

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с. 28).

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що ОСОБА_3 не оформив спадщину на будинок, за ним спадкове майно у вигляді будинку не зареєстровано, тому вважає, що він не є ї власником будинку та земельної ділянки для обслуговування будинку. Після смерті ОСОБА_2 Ѕ частка майна повинна належати їй. Вважає, що оскільки власника майна немає, вона, як особа, що володіє ним 40 років, має право власності на нього. (а.с. 30).

В судове засідання апеляційного суду заявник, належно повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Від неї надійшла заява, в якій просить розглядати спір без її участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подала заяву про встановлення факту належності майна, але із заяви вбачається наявність спору про право, через що підстави для відкриття провадження у порядку окремого провадження відсутні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.19 та ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними 25.05.1998 року, суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно, чи зареєстровано за іншою особою.

В листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", роз`яснено, що встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення.

Слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК.

У відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Для того, щоб застосувати вимоги ч.4 ст. 315 ЦПК України, треба, аналізуючи зміст поданої заяви, пересвідчитися в тому, що заява подана саме з вимогою встановлення юридичного факту.

В тексті поданої ОСОБА_1 заяви, хоча вона і найменована «про встановлення факту належності майна», мається посилання заявника на те, що спадщина після смерті ОСОБА_2 не була прийнята, житловий будинок з господарськими будівлями, які зареєстровані на його ім`я, були побудовані в період шлюбу з ним; рішення суду про стягнення на її користь вартості Ѕ частки в спільному майні подружжя від 02.07.2004 року, не виконано, тому заявник вважає, що має право на їх Ѕ частину. В прохальній частині заяви викладено, що ОСОБА_1 просить винести рішення про передачу їй у власність всіх будівель та землі з тих підстав, що вона 13 років після смерті ОСОБА_2 проживає у спірній будові, доглядає за нею.

За наявності таких обставин шляхом застосування вимог ст. 185 ЦПК України суду слід було з`ясувати наміри звернення до суду ОСОБА_1 , тобто, чи вона бажає встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності, чи визнання в судовому порядку права власності.

Аналізу заяви, поданої ОСОБА_1 , судом в оскаржуваній ухвалі не зроблено.

За такого суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що подана заява стосується встановлення факту, що має юридичне значення, тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкової ухвали, слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року.