ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/648/19 Номер провадження 22-ц/814/1471/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 березня 2019 року (час постановлення ухвали та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу до суду першої інстанції для видачі судового наказу про стягнення аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 навела норми закону, якими врегульовані правовідносини із забезпечення права дитини на утримання від батьків, та зробила висновок, що суд помилково послався на приписи ч.9 ст.165 ЦПК України, оскільки ст.28 ЦПК України встановлена альтернативна підступність цієї категорії справ.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, апеляційний суд інформував учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, просила видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше найнижчої межі, встановленої законом для дитини відповідного віку та не більше найвищої межі, встановленої законом на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.1).

Постановляючи ухвалу про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно даних відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області, інформація щодо реєстрації ОСОБА_2 в м.Бровари у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центр обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради відсутня.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитися, виходячи з такого.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України; із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (ч.ч.1,2 ст.160); судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином, позови про стягнення аліментів можуть бути пред`явлено як за зареєстрованим місцем проживання, так і за місцем перебування позивача.

Частиною 9 ст.165 ЦПК України встановлено що, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Аналіз зазначених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що приписи ч.9 ст.165 ЦПК України є спеціальною нормою, якою встановлена окрема імперативна підстава для відмови у видачі судового наказу, що не суперечить положенням ст.162 ЦПК України, оскільки йдеться не про порушення правил підсудності (п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України), а про неможливість отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника (фізичної особи).

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції на виконання вимог ч.4 ст.165 ЦПК України направив запит до відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради Київської області для встановлення місця перебування (місця проживання) фізичної особи - боржника (а.с.9).

З отриманої судом інформації встановлено, що відсутня інформація щодо реєстрації ОСОБА_2 в м.Бровари у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центр обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради (а.с.10).

Отже, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог ч.9 ст.165 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч.9 ст.165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою (ст.166 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2019 року

Головуючий О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов