Справа № 369/7184/19
Провадження №2-з/369/29/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

05.06.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» про стягнення боргу за орендну плату,-

В С Т А Н О В И В:

04.06.2019 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області в провадження судді Медведського М.Д. надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» про стягнення боргу за орендну плату.

В своїй заяві ОСОБА_1 просила суд вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме: заборонити Товариству товариству з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» самовільно виселяти чи позбавляти її, та її неповнолітніх дітей, користуватися кімнатою АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року було частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за орендну плату. Суд прийняв рішення про стягнення з неї на користь позивача заборгованість в сумі 31 646, 20 грн. та судовий збір в сумі 923,11 грн.

Зазначене рішення було оскаржено до Київського апеляційного суду.

Київський апеляційний суд прийняв обидві апеляційні скарги до розгляду і прийняв рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В період перебування справи в суді апеляційної інстанції на розгляді, ТОВ «Черемшина 2012» направив їй, ОСОБА_1 , повідомлення про необхідність звільнення двох ліжко-місць в кімнаті АДРЕСА_2 НОМЕР_1 ./

В своєму повідомленні ТОВ «Черемшина 2012» ставить її, ОСОБА_1 , до відома про розірвання договору № 323 від 1.11.214 р. на оренду 2-х ліжко- місць в кімнаті АДРЕСА_2 НОМЕР_1 та вимагає звільнити два ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 до 04 квітня 2019 року.

Таким чином, ТОВ «Черемшина 2012» намагається позбавити її та її неповнолітніх дітей, проживаючих разом з нею в зазначеній кімнатієдиним житлом, права на проживання і виселити в непередбачений законом спосіб.

Згідно діючого законодавства України виселення може здійснюватися лише в судовому порядку на підставі рішення суду що набрало законної сили.

Ні на день направлення їй повідомлення № 19 від 26.03.2019 р., ні на день її звернення з даною завою по забезпечення позову, не існує судового рішення про виселення її та її неповнолітніх дітей з кімнаті № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 .

Крім того, ТОВ «Черемшина 2012» у травні 2017 року відключив кімнату АДРЕСА_1 , в якій вона, ОСОБА_1 , проживає з двома неповнолітніми дітьми, від загальної мережі електропостачання. Дана обставина підтверджується актом депутата Вишневої міської ради Глінського А.С.№ 1/04- 535 від 11.04.2019 р.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість відповідача самовільно виселяти чи позбавляти позивача користуватися кімнатою без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, з врахуванням предмету майбутнього позову про відновлення енергопостачання, який не пов"язаний з правовідносинами щодо виселення.

Зважаючи, що забезпечення позову допускається, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє зявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленомуЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» про стягнення боргу за орендну плату - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.Д. Медведський