Єдиний унікальний номер 236/428/19 Номер провадження 22-ц/804/1491/19
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Ткачов О.М.
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Будулуци М.С., Гапонова А.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій викладено вимоги до Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» /надалі Товариство/ про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову зазначено, що позивач працювала у відповідача з 01 червня 2016 року на різних посадах та 17 липня 2017 року була звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

При звільненні відповідач не провів розрахунок, не сплатив заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року у сумі 14 088,70грн.

Існування такої заборгованості позивач пов`язувала із неналежним виконанням з боку відповідача вимог трудового законодавства, згідно якого, в день звільнення роботодавець повинен був виплатити всі суми, що належали звільненому працівнику, однак цього не зробив.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 березня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року у сумі 14 088,70грн та судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі Товариство просило скасувати рішення та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заявник в обґрунтування скарги посилався на висновок торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року яким щодо ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі. Вказані у висновку форс-мажорні обставини унеможливили виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно статей 115, 116 КЗпП України. Нарахування заробітної плати є неможливою, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати; зокрема штатного розпису, розцінок та норм праці, табеля обліку використання робочого часу, розпорядження про надбавки та премії, за умови, що господарська діяльність здійснювалась.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що позивачу нарахований та сплачений аванс в розмірі 1453,03грн, що підтверджено копією ордеру.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач погоджується з тим, що вона отримала аванс в розмірі 1453,03грн, та зазначала що сума заборгованості яку треба стягнути становить 12 635,67грн.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 з 01 червня 2004 року працювала на різних посадах на підприємствах Донецької залізниці, остання посада налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду комерційного виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» /копія трудової книжки а.с.9-12/.

На підставі Наказу №1/ос від 31 серпня 2016 року продовжено дію безстрокового трудового договору ОСОБА_1 в зв`язку з реорганізацією підприємства /а.с.13-15/.

17 липня 2017 року ОСОБА_1 налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 5 розряду звільнено на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України /копія наказу № 956/дн-ос від 17 липня 2017 року /а.с. 16/.

Згідно наказу Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» «Про встановлення простою» від 20 березня 2017 року № 66 з 20 березня 2017 року встановлено початок простою по причинах що не залежали від працівників «Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління» /а.с. 17-18/.

Відповідно до розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 визначені та нараховані такі суми:

- за березень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 3 590,10 грн. та сума до виплати становить 2 907,98 грн.;

- за квітень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 2 239,58 грн. та сума до виплати становить 1 958,06 грн.;

- за травень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 1 844,36 грн. та сума до виплати становить 1 637,93 грн.;

- за червень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 658,70 грн. та сума до виплати становить 652 грн.;

- за липень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 9 486,61 грн. та сума до виплати становить 7 732,62 грн.

/копія розрахунку заробітної плати а.с. 19-21/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем при звільненні.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що безпосереднє місце роботи позивача знаходиться в зоні проведення воєнних дій на території тимчасово непідконтрольній Україні та саме ця обставина призвела до порушення прав позивача щодо своєчасного розрахунку при звільненні та свідчить про відсутність вини в діях Української залізниці, оскільки відсутні відомості щодо виходів, відпрацьованого часу та фактично виконуваної працівником роботи.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав що, обов`язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, та саме останній повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про отримання авансу в іншому розмірі ніж зазначений позивачем підтверджено належними та допустимими доказами з чим погодилась позивач у відзиві, а отже в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню. Однак відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки заробітна плата була нарахована, про що відповідач надав відповідні відомості та нарахування.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 за оскаржуваний період є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Тому рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній паті (в тому числі за період простою) в розмірі 12 635грн з урахуванням сум виплаченого Товариством авансу, в розмірі 1 453,03грн.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 689,16 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) за подання позовної заяви.

При подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, та враховуючи що позивач звільнена в частині вимог про стягнення заробітної плати, судові витрати відповідача у розмірі 118,83 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 689,16 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 118,83 грн., з держави на користь відповідача підлягає стягненню різниця у компенсації судових витрат у сумі 570,33 грн. (689,16 грн. - 118,83 грн.)

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, однак судом не повно з`ясовані обставини що мають значення для справи, що відповідно до 376 ЦПК України має своїм наслідком скасування та відмову в позові в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 1 453,03грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати за період з березня по липень 2017 року в розмірі 14 088,70гривен змінити та стягнути заборгованість із заробітної плати за період з березня по липень 2017 року в розмірі 12 635,67гривен.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, пропорційно до задоволеної частини вимог 570,33гривень компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: