Справа № 2/463/725/14 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2572/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Львів

Справа № 2/463/725/14

Провадження № 22-ц/811/2572/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2014 року у складі судді Жовнір Г.Б.

у справі

за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2014 року оскаржило ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» подавши 05 листопада 2018 року апеляційну скаргу.ї

З рішенням не погоджується, вважає таке ухваленим внаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 26.03.2012 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №JI69.188.74422 від 26.03.2012 року.

Згідно умов даного Кредитного договору Відповідач отримала кредит у розмірі

44960,0грн. строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,2500% річних від залишкової суми кредиту, а також плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 0,0000% від початкової суми кредиту (пункти

1.1. - 1.4. Кредитного договору). Графік щомісячних платежів за Кредитним договором наведено в Додатку №1 до Кредитного договору.

Разом з тим, ОСОБА_1 належним чином не виконувала власних зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.10.2015 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 83780,98 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову у даній справі суд першої інстанції мотивував власне рішення наступним: «оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді кредиту в сумі 44960,00 грн. на підставі договору № JJ69.188.74422 від 26.03.2012 року (а. с. 6 - 7), в задоволенні позову слід відмовити».

Судом першої інстанцій при вирішенні даної справи не взято до уваги ту обставину, що Банком при зверненні до суду зі позовною заявою у даній справі було надано докази видачі ОСОБА_1 кредиту, підтвердженням чого є перелік додатків до позовної заяви від 23.09.2013 року №12.2-03/85873, на підставі якої було відкрито провадження у справі, зокрема пункт №4.

Зважаючи на те, що при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі судом першої інстанцій не було встановлено наявності підстав для залишення її без руху у відповідності до ст. 119 - 121 ЦПК України, що була чинна на момент пред`явлення позову у даній справі та відкриття провадження, вбачається, що така відповідала всім вимогам, зокрема, перелік документів, що додаються до позовної заяви, відповідав документам, що фактично до неї долучалися. Вказане підтверджується також відсутністю серед матеріалів справи акту, який засвідчував би факт відсутності в конверті, в якому надійшла позовна заява, документів, що перелічені як додатки до неї.

Відтак, у Позивача не було підстав вважати, що у даній справі відсутні документи, що підтверджують факт видачі Відповідачу кредитних коштів, оскільки такі були надані разом з позовною заявою.

Більше того, факт видачі Кредиту уже був раніше встановлений у даній справі, на підтвердження чого слід вказати, що оскаржуване рішення суду було ухвалене в результаті нового розгляду даної справи, призначеного після скасування раніше прийнятого заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2013 року.

Вказує, що в раніше прийнятому заочному рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2013 року, суд першої інстанції, на основі одних і тих же доказів, дійшов висновку, протилежного тому, що викладений в рішенні суду, що оскаржується, встановивши, що: «відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 44960,00 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою 25,25%річних».

Просить рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2014 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 26.03.2012 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № Л69.188.74422№006-В/46 (а.с. 6-7) Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 44960,00 грн. строком на 60 місяців, зі сплатою 25,25 % річних.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.10.2015 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 83780,98 грн.

30.10.2015 року Банк згідно з укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» Договору факторингу №30/10-1 відступило (передало у власність) з 30 жовтня 2015 року, а ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» набуло (прийняло у власність) від Банку право вимоги за Кредитним договором на суму 83780,98 грн.

Також, 28.02.2017 року ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» згідно укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СЕРЕТ», у подальшому назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (Договору факторингу №28/02-1 відступило (передало у власність) ТОВ «НФС» з 28 лютого 2017 року право вимоги, а ТОВ «НФС» набуло (прийняло у власність) від ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» з 28 лютого 2017 року право вимоги за вище вказаним Кредитним договором, на загальну суму 83780,98 грн.

Відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 02 травня 2019 року, такою витребувано документи що підтверджують повноваження товариства з надання фінансових послуг, проте ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» ухвалу суду не виконало, не надало суду апеляційної інстанції допустимих та належних доказів на підтвердження правонаступництва прав та обов`язків ПАТ «Ідея Банк», а тому підстав у залученні їх в якості правонаступника немає.

13.05.2019 року ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» подало заяву про відмову від позовних вимог у зв`язку з повним закриттям заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Колегія суддів приходить до переконання, що оскільки ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» не залучений до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «Ідея Банк», заява про відмову від позову не підлягає до задоволення.

Проте, з матеріалів справи вбачається, зокрема з довідки про відсутність кредитної заборгованості, що у ОСОБА_1 за кредитним договором №Л679.188.74422 від 26.03.2012 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредитна заборгованість відсутня, кредит закритий.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Предметом позову у справі є стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 83780,98 грн.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До цього зводяться висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 погасила заборгованість по кредитному договору №Л679.188.74422 від 26.03.2012 року в повному обсязі та станом на 13 травня 2019 року заборгованість відсутня, кредит закритий, що підтверджується довідкою- розрахунком та довідкою про відсутність кредитної заборгованості ( а.с. 230, 235).

Вказані обставинами свідчить, що на час розгляду апеляційної скарги, з урахуванням встановленої статтею 13 ЦПК України диспозитивності цивільного судочинства, заборгованість за кредитним договором відсутня.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що на теперішній час відсутній предмет спору між позивачем та відповідачем, тому рішення суду належить скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 11 квітня 2014 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв?язку з відсутністю предмета спору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.06.2019 року.

Головуючий

Судді