Справа № 450/3139/18 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/1961/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що з відповідачем 19 серпня 2015 року зареєструвано шлюб, який 26 червня 2018 року розірвано.

У шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Відповідач проживає окремо від сім`ї, сплачує аліменти на користь позивача на утримання дитину, має постійне місце роботи та є матеріально забезпеченим.

На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, маючи право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку, враховуючи що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, який просила суд задоволити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено.

Стягувато з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що суму яка вона отримує від нього в якості аліментів на дитину 1600 грн та 800 грн допомоги від держави на дитину щомісяця є достатньою. Стверджує, що в разі необхідності готовий надавати їй допомогу. Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак 26 вересня 2019 року від його представник ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що в ОСОБА_2 є можливість для сплати аліментів на утримання його дружини в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення їх дитини трьохрічного віку.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Судом встановлено, що між сторонами 19 серпня 2015 року зареєстровано шлюб та рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2018 року розірвано.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 01 липня 2016 року.

Згідно з копією довідки Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 06 вересня 2118 року № 3223 вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрована з матір`ю, ОСОБА_1 , 1993 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В заперечення матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання дружини відповідачем в суді першої інстанції надано суду Довідку № 2465 від 18.03.2019 про те, що ОСОБА_2 , працює в ТзОВ «Нова пошта» з 01.08.2018 року станом на 18.03.2019 року працював на посаді кур`єра та у період з 01.01.2018 року по 28.02.2019 року його дохід склав 6512,84 грн., з яких 2914,89 грн. складають аліменти на утримання дитини.

Також встановлено, що відповідача за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2018 року отримував доходи від Військової частини НОМЕР_4 у формі грошового забезпечення та Військової частини НОМЕР_5 у формі грошового забезпечення.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 від 19 березня 2019 року №1 останній працює в ФОП ОСОБА_5 на посаді водія та отримав дохід за січень та лютий 2019 року по 4173 грн, з яких вираховано по 839,82 грн аліментів.

Колегія суддів критично ставиться до твердження скаржника, що позивачка є достатньо забезпеченою та не потребує від нього допомоги оскільки вона проживає з своїми батьками та до нього особисто не зверталася з прохання надати додаткову фінансову допомогу, а також звертає увагу на відсутність доказі про витрати позивачем коштів в розмірі 2400 грн на потреби дитину, які отримані нею в якості аліментів та допомога від держави.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 на спростування висновків суду першої інстанції не представив жодних доказів з яких би можна було становити, що матеріальне становище позивача є достатнім і така не потребує додаткової фінансової допомоги від нього, а також, що у нього відсутня можливість для надання такої допомоги аліментів в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку.

З врахування вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно взято до уваги ту обставину, що відповідач є молодою працездатною особою, матеріально забезпечений, інших неповнолітніх дітей у нього не має, непрацездатних батьків на утриманні відповідач не має, його неповнолітня дитини проживає з позивачкою, яка займається вихованням дитини, в зв`язку з чим суд прийшов до правильного висновку про наявність підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.