Справа № 464/4017/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/1658/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 03 травня 2017 року в складі судді Бойко О.М. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору,

встановив:

В травні 2016 року позивач ТзОВ «Порше Мобіліті» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому з уточненням позовних вимог (зменшивши позовні вимоги) просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року на суму 249 625 грн. 72 коп. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012 шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати (т.2 а.с. 73-82).

Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50004724, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 95 896,20 грн., що є еквівалентом 11 865,00 доларів США на дату укладення договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9% з цільовим призначенням - для придбання автомобіля. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язувалася своєчасно, відповідно до графіка погашення кредиту в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними. З метою забезпечення виконання кредитного договору сторони уклали договір застави транспортного засобу № 50004724 від 14.06.2012 року, за яким ОСОБА_1 передала у заставу ТзОВ «Порше Мобіліті» транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 136 956,00 грн.

03.07.2012 року сторони внесли зміни до Договору застави транспортного засобу №50004724 від 14.06.2012 року, продовживши строк дії договору застави на 1 місяць до 15.06.2017 року та домовились про надання ОСОБА_1 додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді поруки третіх осіб, зокрема, поручителем ОСОБА_1 за вказаним договором виступив ОСОБА_2 . Починаючи з квітня 2014 року відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала. У зв`язку із невиконанням умов договору, позивач 19.01.2015 року направив відповідачам вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50004724, що з врахуванням основної суми заборгованості, несплачених відсотків, штрафу, збитків, 3% річних та витрат на правову допомогу за період з 15.06.2015 р. по 01.12.2016 р. становило 249 625,72 грн.

23.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ТзОВ «Порше Мобіліті», просила визнати недійсними пункти 1.3.2., 1.3.3, 1.10.2 кредитного договору №0004724 від 11.06.2012 року, укладеного між нею та ТзОВ «Порше Мобіліті»; визнати частково недійсними положення кредитного договору № 0004724 від 11.06.2012 року, укладеного між нею та ТзОВ «Порше Мобіліті», а саме: після слів «усі платежі за її кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях»: «і підлягають за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до ст.1.3 Загальних умов кредитування»; п.1.1 «В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятій для сторін»; п.1.3 «та забезпечують тримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів» - визнати недійсним: «суми на основі діючого обмінного курсу валюти»; п.1.3.1. «В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні»: «при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті»; п.2.4 «проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті» (т. 2 а.с. 128-130).

Вимоги обґрунтовувала тим, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та нею було укладено кредитний договір № 50004724, відповідно до якого їй надано кредит в розмірі 95 896,20 грн., що є еквівалентом 11 865,00 доларів США на дату укладення договору.

Вважає, що ТзОВ «Порше Мобіліті» діяло неправомірно, оскільки видало гривневий кредит з прив`язкою до курсу долара США, що вбачається зі змісту договору кредиту, у якому зазначено, що кредит видано у розмірі 95 869,20 грн., що становить еквівалент 11 865 доларів США. Тому, всі платежі за кредитом, які вона повинна була сплачувати, позивачем розраховано в доларах США за відповідним курсом НБУ на день виставленого рахунку. При укладенні договору їй не було роз`яснено, що вона отримала не гривневий кредит, а валютний, у зв`язку з чим вона стала заручником зростання курсу долара США та непомірного збільшення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що у 2015 році ТзОВ «Порше Мобіліті» за виконавчим написом нотаріуса через виконавчу службу вилучило у неї автомобіль «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 на штраф майданчик, у зв`язку з чим вона не мала змоги проводити в повній мірі погашення кредиту, так як автомобіль для її сім`ї є засобом заробітку (таксі). При укладенні договору кредиту ТзОВ «Порше Мобіліті» було порушено законодавство України про заборону надання валютного споживчого кредиту, а кредитний договір № 50004724 від 11.06.2012 року внаслідок його прив`язки до курсу долара став валютним. Просила зустрічний позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір по 2 291 грн. 19 коп. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , вважає, що таке увалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що районним судом не враховано проплати, здійснені нею за договором кредиту у 2017 році, тобто, вже після пред`явлення до неї вимоги про дострокове повернення кредиту, та не досліджено за яку виконану роботу ТзОВ «Порше Мобіліті» перерахувало ТзОВ «Агенція комерційного захисту бізнесу «Дельта-М»» кошти.

Суд безпідставно відмовив їй у призначенні судово-економічної експертизи для встановлення правильності нарахування заборгованості за тілом кредиту, відсотками, страховими платежами, пенею та штрафними санкціями за договором, не витребував у позивача копії бухгалтерських документів на підтвердження суми заборгованості за таким, а також ліцензію на право проведення валютних операці. Районним судом також не враховано, що всі платежі сплачувалися нею в гривнях, що тіло кредиту нею погашено повністю та що розмір щомісячних платежів - відсотків залежав від курсу долара, про що позивач не роз`яснив їй при укладенні договору та не повідомив її про можливі ризики укладення такого. Не погоджується також із нарахуванням збитків у розмірі 12000 грн. та вартістю юридичних послуг, наданих ТзОВ «Юридична фірма «Вернер» з врахуванням податку на додану вартість.

Просить оскаржуване рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ «Порше Мобіліті» відмовити, її зустрічну позовну заяву задовольнити, судові витрати покласти на ТзОВ «Порше Мобіліті».

В засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 . скаргу підтримали з підстав, наведеній у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ «Порше Мобіліті» відмовити, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Представник ТзОВ «Порше Мобіліті» Климкович Ю.Б. проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019 року для розгляду цивільної справи № 464/4017/16-ц, провадження № 22-ц/811/1658/18 визначено колегію суддів в складі головоючого-судді Крайник Н.П., суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги та пояснення на підтримку таких зі сторони відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договору або іншого правочину (ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статтей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині припинення дії кредитного договору та відсутності за таких умов правової підстави позову.

Судом встановлено, що 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50004724, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 95 869,20 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становить 11 865 доларів США, терміном на 60 місяців. Цільове призначення кредиту - купівля автотранспортного засобу марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012.

За умовами кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов`язалася сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 9,9% річних. Процентна ставка змінна.

14.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу № 50004724, на підставі якого в якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором позичальником передано в заставу транспортний засіб (автомобіль) марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012 (т. 1 а.с. 25-30).

За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 136 956 грн. та згідно п.1.3.2 даного договору кінцевий строк погашення кредиту зазначено 15 травня 2017 року.

03.07.2012 року сторони внесли зміни до договору застави транспортного засобу №50004724 від 14.06.2012 року, продовживши строк дії договору застави на 1 місяць до 15.06.2017 року (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до п. 1.6 Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору), виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави, а також усім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

Відповідно до положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, відповідач ОСОБА_1 зобов`язалась здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення.

Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем ОСОБА_4 Н ОСОБА_5 , визначено відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховався відповідно до курсу дол.США, який діяв на день виставлення рахунку (т. 1 а.с. 21-23).

Крім того, пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу в повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.

Сторони також домовились про надання ОСОБА_1 додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за договором у вигляді поруки третіх осіб, де поручителем ОСОБА_1 за договором виступив її чоловік ОСОБА_2 .

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з квітня 2014 року порушувала зобов`язання за договором кредиту щодо оплати щомісячних платежів, передбачених графіком погашення, сплачувала їх з порушенням встановленого строку, у зв`язку з чим відповідачам було направлено вимогу № 50004724 від 19 січня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с. 36-40), чим змінено строк виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором з 11.06.2017 року на 19.02.2015 року.

Уточнюючи позовні вимоги ТзОВ «Порше Мобіліті» вказало, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором договором № 50004724 від 11.06.2012 року за період з 15.06.2015 року по 01.12.2016 року за користування кредитом становить 249 625 грн. 72 коп., з яких - заборгованість за кредитом - 134 359,05 грн. ( з розрахунку суми тіла кредиту в еквіваленті до курсу долара США, зокрема, 5 243,28*25,625); процентів за користування кредитними коштами -19 804,52 грн.; виконання умов договору по заставі - 40 280 грн.; сума грошових коштів компенсації витрат на страхування предмету застави - 14 494,02 грн.; розмір штрафних санкцій - 33 554,22 грн.; 3% річних - 7 133,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ «Порше Мобіліті», районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 прострочила погашення чергових платежів та нарахованих відсотків, не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, тому враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором становить 249 625,72 грн., що є співмірною з вартістю заставленого майна - автомобіля марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, на яке позивач ТзОВ «Порше Мобіліті» просить звернути стягнення, прийшов висновку, що первісний позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в справі № 444/9519/12 в постанові від 28 березня 2018 року.

З огляду на зазначене, позивач не вправі був нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом після зміни строку виконання зобов`язання, тому, на думку колегії суддів, відсотки за користування кредитними корштами підлягають стягненню з відповідача лише до 19 лютого 2015 року (останній день виконання кредитних зобов`язання за достроковою вимогою позивача), що становить 176 373,42 грн.

Крім того, з метою об`єктивного розгляду справи Апеляційним судом Львівської області ухвалою від 14.08.2017 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у справі судово-економічну експертизу.

Згідно Висновку експерта № 350/18 від 03.08.2018 року, сума заборгованості, нарахована позивачем, не узгоджується з умовами договору та наявними матеріалами справи; внесені ОСОБА_1 кошти приймались ТзОВ «Порше Мобіліті» не на погашення кредиту та відсотків, а зараховувались на погашення інших платежів, не в дату оплати та не в повному обсязі, що призвело до виникнення залишків нерозподілених коштів у дату погашення та свідчить про невідповідність розмірів врахованих ТзОВ «Порше Мобіліті» платежів ОСОБА_1 , фактично здійсненим платежам. За результатами експертизи, залишок заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Порше Мобіліті» станом на 02.12.2016 року (дата уточнення позовних вимог) підтверджується в лише частині 120314,88 грн., з яких 106 011,49 грн. основна заборгованість та 14 303,39 грн. страхові платежі (т. 3 а.с. 31-54).

Таким чином, станом на 02.12.2016 року основна сума заборгованості, яка документально підтверджена позивачем та встановлена експертним дослідженням становить 106 011,49 грн.

Матеріалами справи встановлено, що заборгованість за договором кредиту експертом досліджувалася станом на грудень 2016 року (уточнені позовні вимоги), однак після грудня 2016 року відповідач продовжувала вносити платежі на погашення заборгованості, що підтверджується копіями квитанцій від 08.12.2016 року, 12.01.2017 року, 14.02.2017 року та 13.03.2017 року на загальну суму 8824, 35 грн., тобто такі були внесені відповідачем після зміни строку виконання зобов`язання, у зв`язку з чим сума заборгованості за договором підлягає зменшенню на цю суму (т. 3 а.с. 88-89).

З врахуванням висновку експерта та сум, внесених відповідачем після зміни строку виконання зобов`язання, сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 становить 97187, 14 грн.

ТзОВ «Порше Мобіліті» висновки експертизи належними та допустимими доказами не спростувало, клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи не подавало.

Під час розгляду справи апеляційним судом, 03.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 здійснила проплату на суму 97187,15 грн. за договором № 50004724 - квитанція № 638 (т. 3 а.с. 102), що підтверджує відсутність у неї заборгованості перед ТзОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50004724, укладеним 11.06.2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 .

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Витрати ТзОВ «Порше Мобіліті», пов`язані з укладанням договору про надання юридичних послуг, не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є витратами на професійну правничу допомогу, що відносяться до судових витрат, тому при наданні належних доказів та розрахунків такі витрати можуть підлягати розподілу у порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

В якості збитків представником ТОВ «Порше Мобіліті» зазначено витрати на надання колекторських послуг (супровід спеціалізованою організацією процедури повернення заборгованостиі) в сумі 40 280 грн. Разом з цим, така умова не передбачена умовами кредитного договору та не визначена у зведеній обліковій виписці з рахунку клієнта ОСОБА_1 станом на 02.12.2016 року.

Також, виходячи зі змісту ст. 22 ЦК України, не ґрунтуються на положеннях закону і вимоги позивача про стягнення з відповідача в якості збитків витрат на страхування предмету застави в розмірі 14494,02 грн. та інших витрат, зазначених позивачем як збитки, оскільки такі є не конкретизовані та не доведено факту понесення таких позивачем.

З наведених мотивів, рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовити.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, оскільки такий підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач ОСОБА_1 умови договору виконувала, що свідчить, що вона погодилася з його умовами, крім того, на стадії апеляційного розгляду здійснила погашення заборгованості за таким.

Доводи відповідача про те, що договір кредиту укладено з порушенням положень Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки чинним цивільним законодавством хоча і закріплено статус національної валюти, як єдиного законного платіжного засобу на території України, однак таке не міститься заборони на визначення у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов`язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті, і саме з такими умовами кредитування погодилася відповідач.

Доказів про те, що умови договору є несправедливими відповідачем не подано, а судом не здобуто.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 травня 2017 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Volkswagen», модель «Polo Sedan», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2012, шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. - скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50004724 від 11.06.2012 року в розмірі 249 625 грн. 72 коп. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.