Справа № 161/77/19
Провадження № 2/161/1026/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» Луцької міської ради від 27.12.2018р. № 36733 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є власником квартири, та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_2 у вказаній квартирі немає. З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання, починаючи з 2010 року та до цього часу, вона неодноразово зверталась з вимогою знятися з реєстраційного обліку у її квартирі, так як їй доводиться зайво сплачувати кошти по рахунках за комунальні платежі, проте відповідач відмовляється знятись з реєстраційного обліку. Починаючи з 2010 року вона самостійно, безперервно сплачує всі комунальні платежі за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття та несе інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаної квартири, без участі та допомоги ОСОБА_2 Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач - ОСОБА_2 не проживає більше 8 років , у неї, як у власника квартири, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, а також вона не має права на отримання субсидії, що порушує право вільно користуватись та розпоряджатися належним їй майном. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту її порушених прав.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги визнає.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Як встановлено судом, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 16.02.1994р.(а.с.7)

З матеріалів справи випливає, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 (а.с.7)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 26.10.1994р. по даний час, що стверджується записом у будинковій книзі для прописки (реєстрації ) громадян, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 . (а.с.8-9)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2010 року за вищевказаною адресою не проживає, про що свідчить висновок про результати розгляду звернення громадян Луцького відділу поліції Національної поліції у Волинській області №3/717 від 12 лютого 2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше восьми років без поважних причин.

Крім того, як вбачається з договору дарування частки квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Білоус Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 10, ОСОБА_2 (дарувальник), передав безоплатно у власність ОСОБА_1 (обдарованій), 1/3 частки спірної квартири.

В силу вимог ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися житловим приміщенням на власний розсуд.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, 259, 263-265 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 судові витрати в сумі 704грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем у справі є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідачем у справі є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта