Єдиний унікальний номер 233/6236/18 Номер провадження 22-ц/804/1434/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року у цивільній справі № 233/6236/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення (суддя першої інстанції Бєлостоцька Олена Василівна), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що з 19 липня 1999 року вона була прийнята до Костянтинівської Міської стоматологічної поліклініки № 2 на посаду медичного реєстратора на 0,5 ставки. 01 жовтня 2000 року її було переведено на постійне місце роботи в Міській стоматологічній поліклініці на 1,0 ставки медичного реєстратора.

У 2003 році відбулась реорганізація Міської стоматологічної поліклініки № 2 в Міську стоматологічну поліклініку № 1 та організовано на базі колишньої Міської стоматологічної поліклініки № 2 філію Міської стоматологічної поліклініки № 1.

Наказом міської стоматологічної поліклініки № 1 від 21 липня 2003 року № 03/02 працівники Міської стоматологічної поліклініки № 2 були прийняті на роботу до Міської стоматологічної поліклініки № 1 за переводом для подальшої роботи з 21 липня 2003 року, серед яких була і ОСОБА_1 - реєстратор медичний на 1,0 ставки.

16 червня 2011 року Міська стоматологічна поліклініка № 1 змінила назву на «Комунальна установа охорони здоров`я «Костянтинівська міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради».

29 грудня 2017 року наказом № 1/011, ОСОБА_1 було звільнено із структурного підрозділу - філія з посади реєстратора медичного відповідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату при реорганізації закладу шляхом приєднання до КУ «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівка.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області наказ про звільнення ОСОБА_1 було скасовано і поновлено на роботі «реєстратор медичний» з 29 грудня 2017 року в Комунальній установі «Центральна районна лікарня». Крім того, з КУ «ЦРЛ» на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

11 жовтня 2018 року в 17 год. 25 хв. комісією у складі бухгалтера розрахункового відділу ЦРЛ ОСОБА_3 , економіста ОСОБА_4 . , економіста ОСОБА_10. було проведено перевірку дотримання внутрішнього трудового розпорядку працівників реєстратури, згідно графіку робочого часу. На момент перевірки на робочому місці, крім інших працівників, була відсутня ОСОБА_1 без поважних причин, чим порушила п. 2.19 посадової інструкції.

Наказом головного лікаря Комунальної установи Центральної районної лікарні № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності оголошенням догани за порушення трудової дисципліни.

Позивач вважає наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року незаконним, оскільки вона не вчиняла жодного дисциплінарного проступку, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією.

11 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 , як зазвичай, вийшла на роботу і приступила до виконання своїх обов`язків. Цього дня вона відчувала себе погано і на початку 12 год. звернулася до свого сімейного лікаря - ОСОБА_7 зі скаргами на незадовільну роботу і біль у шлунково - кишковому тракті. Лікар її обстежила, заповнила медичну картку, внесла відповідні записи до журналу амбулаторного прийому пацієнтів та інформацію до комп`ютера. Температура тіла пацієнта в цей час складала 37,1 С. ОСОБА_8 виписала ОСОБА_1 ліки і запропонувала звернутися до міської інфекційної лікарні. Хвора придбала відповідні таблетки, прийняла їх, але вирішила поки залишитися працювати, хоча, на протязі робочого часу все ж - таки, кілька разів відвідувала вбиральню.

11 жовтня 2018 року на початку вісімнадцятої години дійсно частина співробітників ЦРЛ пішли додому. Після 17 год.00 хв. стан самопочуття ОСОБА_1 погіршився і вона вимушена була знову поспішити до вбиральні, де провела значний проміжок часу. О 18 год. 00 хв. вона залишила ЦРЛ, де знаходилося її робоче місце, попрямувавши додому.

Позивач просила суд першої інстанції наказ головного лікаря ЦРЛ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року «Про винесення дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 скасувати.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 19 квітня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просила Донецький апеляційний суд рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року по справі № 233/6236/18 - скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 було залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору.

02 травня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшло клопотання від представника позивача - ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про доплату судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 07 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16 травня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 108,109,124), копія апеляційної скарги позивача відповідачем отримана (а.с. 109). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив з додатками від представника відповідача (а.с. 110-121).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 травня 2019 року апеляційну скаргу було призначено до розгляду на 05 червня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, 29 грудня 2017 року була звільнена з посади медичного реєстратора у зв`язку із скороченням штату при реорганізації закладу відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді медичного реєстратора з 29 грудня 2017 року.

11 жовтня 2018 року позивачка мала працювати у другу зміну з 10 години ранку до 18 години вечора.

Пунктами 2.1 посадової інструкції реєстратора медичного поліклініки КУ «Центральна районна лікарня», з якою позивачка ознайомлена 24 липня 2018 року передбачено, що для виконання покладених на нього функцій реєстратор медичний зобов`язаний працювати згідно графіку, який затверджено адміністрацією закладу.

Наказом КУ «Центральна районна лікарня» від 01 жовтня 2018 року № 01-06/161«б» з метою посилення контролю за повнотою відпрацювання і використання робочого часу працівниками установи, для здійснення перевірки було створено комісію до складу якої увійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Комісією у складі ОСОБА_4., ОСОБА_10. та ОСОБА_3. було складено акт перевірки дотримання трудової дисципліни від 11 жовтня 2018 року, відповідно до якого зафіксовано, що працівники реєстратури лікарні ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин були відсутні на робочих місцях.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 написала пояснення на ім`я головного лікаря КУ «Центральна районна лікарня» щодо зафіксованого актом від 11 жовтня 2018 року порушення трудової дисципліни. З власноруч написаних позивачкою пояснень вбачається, що вона 11 жовтня 2018 року о 17 годині 20 хвилин зібралась уходити з роботи, вийшла з приміщення поліклініки разом із іншими працівниками, але повернулась у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (розлад шлунку). До 18 години знаходилась в приміщені туалету, після чого поїхала додому. В поясненнях зазначила, що на проведених напередодні зборах працівникам реєстратури було дозволено уходити з роботи о 17 годині у зв`язку з криміногенним станом; 11 жовтня 2018 року о 17 годині на робочих місцях були відсутні всі працівники.

Наказом від 12 жовтня 2018 року № 09-09/30 реєстраторам медичним ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, п.2.19 посадової інструкції - відсутність на робочому місці без поважної причини 11 жовтня 2018 року о 17 годині 25 хвилин (а.с.8).

З копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається, що 11 жовтня 2018 року об 11 годині 20 хвилин вона зверталась до лікаря ОСОБА_8 з приводу харчової токсикоінфекції; від госпіталізації в інфекційне відділення відмовилась, було призначене лікування (а.с.10-11).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що наказ № 09-09/30 від 12 жовтня 2018 року є незаконним, оскільки вона не вчиняла жодного дисциплінарного проступку, не порушувала трудову дисципліну та належним чином і в повному обсязі виконувала всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією, є безпідставними, оскільки як вбачається із вказаного вище наказу про винесення дисциплінарного стягнення, на момент перевірки на робочому місці 11 жовтня 2018 року в 17 год. 25 хв. були відсутні без поважної причини наступні працівники ЦРЛ: ОСОБА_1 - реєстратор медичний; ОСОБА_12. - реєстратор медичний; ОСОБА_13 . - реєстратор медичний. Вказаними діями зазначені співробітники порушили пункт 2.19. посадової інструкції.

Пунктом 2.19. посадової інструкції реєстратора медичного поліклініки КУ «Центральна районна лікарня» передбачено, що для виконання своїх функцій реєстратор медичний зобов`язаний виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку закладу. Згідно з пунктом 2.20. вказаної вище посадової інструкції передбачено, що робочим місцем є реєстратура поліклініки, яка оснащена відповідно до табелю оснащення реєстратури поліклініки.

Відповідно до частини 1 статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною 1 статті 142 КЗпПУ передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 дійсно залишила робоче місце раніше закінчення робочого часу і о 17 годині 25 хвилин була відсутня на робочому місці без поважних причин.

Частиною 1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Як вбачається із частини 1 статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно частини 4 вказаної вище статті, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається із Акту від 18 жовтня 2018 року, у присутності заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи ОСОБА_15., начальника відділу кадрів КУ «ЦРЛ» ОСОБА_9 . і юрисконсульта ОСОБА_14 18.10.2018 року об 11 год. 30 хв. У кабінеті № 43 поліклініки КУ «ЦРЛ» за адресою: пр-к Ломоносова, 161, реєстратор медичної реєстратури ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення під особистий підпис з наказом головного лікаря КУ «ЦРЛ» від 12.10.2018 № 09-09/30 «Про винесення дисциплінарного стягнення» (а.с. 37).

Тобто, накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідачем проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про те, що Акт від 11.10.2018 року є сфальсифікованим документом, є безпідставними, оскільки відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Із пояснень в судовому засіданні апеляційного суду представника відповідача вбачається, що дійсно 11 жовтня 2018 року о 17 год. 25 хв. було складено вказаний вище Акт в паперовому виді ручкою, а наступного дня його набрали на комп`ютері.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам по собі факт складання акту наступного дня із використанням комп`ютерної техніки та того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 безпосередньо не заходили до приміщення поліклініки, на що посилається представник позивачки, не спростовують того, що 11 жовтня о 17 год. 25 хв. ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що Кодекс Законів про працю України визначає застосування дисциплінарного стягнення до працівника (стаття 40) саме за «відсутність на роботі», а не за «відсутність на робочому місці» є безпідставними, оскільки статтею 40 КЗпПУ передбачені підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу і пунктом 4 вказаної вище статті передбачено розірвання трудового договору у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Оголошення догани вказаною статтею не регламентується.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що повернення в приміщення поліклініки, на яке посилається ОСОБА_1 , жодним чином не було обумовлено її прагненням знаходитись на робочому місці та виконувати посадові обов`язки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна