Провадження № 2-о/638/22/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Штих Т.В.

за участю секретаря Тарасової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_10 , заінтересована особа: Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 у грудні 2018 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Свої заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Інших родичів, крім ОСОБА_1 , а також спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині у неї немає. 15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої Харківської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, проте останнім було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2018 року № 1684/02-31, яким заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник не надав до нотаріальної контори належних документів, які б підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем, ОСОБА_2 . Встановлення юридичного факту необхідно для одержання ОСОБА_1 права на спадкування за законом. Просить суд заяву задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Полтавська К.С. в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованої особи.

Суд, дослідивши доводи заявника та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Приписами частин 1-2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 16.02.2018 року .

15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої харківської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, постановою від 15.08.2018 року № 1684/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус Третьої харківської державної нотаріальної контори Полтавська К.С. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник не надав до нотаріальної контори належних документів, які б підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем, ОСОБА_2 .

Факт того, що ОСОБА_2 є його двоюрідною сестрою підтверджується наступними доказами.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що заявник - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі записів цивільного стану про народження здійснено запис № 96 від 04.11.1955 року. Батьками ОСОБА_1 зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

Довідкою Відділу РАГС Великописарівського районного управління юстиції у Сумській області № 03-03-74 від 02.10.2003р. підтверджено факт укладення шлюбу між батьками заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що в книзі записів цивільного стану про одруження здійснено запис № 37 від 07.08.1948 року. При реєстрації одруження і дружині і чоловіку було присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Як зазначає заявник, свідоцтво про народження ОСОБА_4 не збереглось.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 12.12.2018р., мати заявника - ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Відділом РАЦС реєстраційної служби Великописарівського районного управління юстиції у Сумській області 25.06.1946 року вчинено актовий запис № 128. Батьками ОСОБА_4 зазначено: батько - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_8 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження здійснено запис від 08.10.1943 року та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , згідно якого батьками ОСОБА_2 зазначено: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .

Після укладення шлюбу з ОСОБА_9 15.10.1971 року , ОСОБА_2 було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу здійснено запис № 6515 від 15.10.1971 року та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 .

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження здійснено актовий запис та підтверджується посвідкою про народження № 818671. Батьками ОСОБА_6 зазначено: батько - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_8 . Документ видано в радянські часи російською мовою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що мати заявника - ОСОБА_4 є рідною сестрою матері ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , що підтверджується, зокрема, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 12.12.2018 року та посвідкою про народження №818671 від 06.07.1915 року, згідно яких вбачається, що батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначено одних і тих же осіб, а саме батьком зазначений ОСОБА_7 , матір`ю зазначена ОСОБА_8 .

Окрім того, ОСОБА_6 є рідною тіткою заявника - ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 є рідною тіткою спадкодавця - ОСОБА_2 .

Отже, заявник - ОСОБА_1 та спадкодавець - ОСОБА_2 являються двоюрідними братом та сестрою та відносяться до родичів третьої лінії споріднення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у радянські часи документообіг здійснювався російською мовою, в зв`язку з чим, більшість документів того часу (в тому числі свідоцтва про народження, одруження, і т.д.) складались та видавались російською мовою, в зв`язку з чим, на сьогоднішній день виникають розбіжності в документах складених російською та українською мовою в різні часи, пов`язані з перекладом прізвища, імені та по-батькові, що призводить до складнощів в підтвердженні родинних відносин осіб за наявності, при цьому, усіх належних підтверджуючих документів.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" , суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Встановлення юридичного факту, необхідно для одержання ОСОБА_1 права на спадкування за законом, а тому заява про встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 265, 293, 315 ЦПК України, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_10 , заінтересована особа: Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є двоюрідними братом та сестрою.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 11 червня 2019 року.

Головуючий суддя: Т.В. Штих