Справа № 505/3757/15-ц
Провадження № 4-с/505/21/2019
УХВАЛА

11.06.2019 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

розглянувши в м. Подільську Одеської області матеріали заяви ОСОБА_1 про зупинення передачі майна на реалізацію у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 19.03.2019 року в суд із скаргою на дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та уточнивши вимоги від 30.05.2019 року, просив скасувати у виконавчому провадженні, заведеному на підставі виконавчого листа №505/3757/15-ц виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області 09.02.2016 року, рішення головного державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чубакової М. В у формі повідомлення від 04.03.2019 року за вих. №5373/3033 про визначення вартості майна боржника (магазину продтоварів з кафетерієм на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 ) у сумі 222242,00 грн.; зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні призначити експертне дослідження ринкової вартості магазину продтоварів з кафетерієм на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 20а.

Також скаржник просив до вирішення скарги на визначення вартості нерухомого майна відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити передачу магазину продтоварів з кафетерієм на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , на реалізацію. Свою вимогу мотивував тим, що у разі реалізації майна, рішення з оскарження його оцінки неможливо буде реалізувати, оскільки майно вже буде реалізоване.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 червня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення передачі майна на реалізацію.

10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зупинення передачі майна на реалізацію. Свою вимогу мотивував тим, що він не просить зупиняти виконавчі дії, а просить зупинити передачу мана на реалізацію в порядку ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», що відноситься до компетенції суду. Заявник вказував на те, що зупинення передачі майна на реалізацію та зупинення виконавчих дій, не є тотожними поняттями, і це не є заходом забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Твердження заявника щодо того, що зупинення передачі майна на реалізацію та зупинення виконавчих дій, не є тотожними поняттями, і це не є заходом забезпечення позову, є помилковими, оскільки зупинення передачі майна на реалізацію як наслідок передбачає зупинення виконання судового рішення.

Нормами ЦПК та іншим законом не передбачено зупинення судом реалізації арештованого майна при розгляді скарги на дії державного виконавця, а навпаки таке зупинення є повноваженнями державного виконавця, у провадженні якого знаходиться справа.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення передачі майна на реалізацію .

Керуючись ст. ст. 149-154, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення передачі майна на реалізацію відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя А. К. Вергопуло

Ухвалу суду підписано суддею 11 червня 2019 року.