Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2354/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

03.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 01.04.2015 року за № 299/3835/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача на користь позивача за рішенням Виноградівського районного суду від 26.05.2015 року за № 299/1176/15-ц стягуються аліменти у розмірі по 550 грн. щомісячно, починаючи із дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що дитина проживає з нею, а відповідач жодних додаткових витрат на сина не здійснює. На утримання дитини потрібні значні кошти, внаслідок чого позивач несе витрати на лікування, шкільні потреби, гуртки для розвитку дитини, на ремонти, іграшки, миючі засоби, їжу, одяг, взуття та інші необхідні речі для нормального розвитку дитини. У зв`язку з цим з метою надійного захисту інтересів дитини та отримання дитиною стабільного матеріального утримання з боку батька позивач звернулася до суду із даним позовом та просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини - встановити такі в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, за яким у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надала належних та допустимих доказів погіршення її матеріального стану чи зміни сімейного стану. Він бере участь у додаткових витратах на дитину, лікуванням сина після розірвання шлюбу займалась його мати, він забезпечує дитину одягом та взуттям , минулого літа проводив з ним дозвілля ( а.с.19 - 22).

Представник позивача адвокат Продан О.В. подала до суду відповідь на відзив, згідно якого вказує, що позовні вимоги позивача, як матері дитини вкладаються в рамки встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Ті обставини, що з плином часу потреби дитини зростають, витрати на її утримання, виховання, освіту тощо збільшуються є загальноприйнятими. За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини ( а.с. 46 - 47).

12.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Винградівської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, яка ухвалою суду від 19.11.2018 року об`єднана в одне провадження із первісним позовом.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлені вимоги мотивує тим, що після розлучення відповідач усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною, тому відповідно до рішення органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації №03-19/2285 від 30.07.2015 р. йому було надано дозвіл на участь у вихованні дитини, шляхом встановлення зустрічей за таким графіком: щотижня з 17.00 год. п`ятниці по 19.00 год. неділі, проте останні 10 місяців він жодного разу не зміг побачитися з дитиною. На неодноразові прохання надати позивачу можливість бачитись з дитиною відповідач відмовляє, хоч жодних обставин, які б давали підстави вважати, що їхнє спілкування із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем у спілкуванні із сином порушує не тільки права позивача як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. За таких обставин позивач просить суд збов`язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди та надавати сина ОСОБА_5 для зустрічей з позивачем щотижня з 17.00 год. п`ятниці по 19.00 год. неділі.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Продан О.В. в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмові заяви, згідно яких просить розглянути справу у їхню відсутність; зменшила позовні вимог та просить суд стягувати з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно; вимоги за зустрічним позовом визнає.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Нечаєв В.В. будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання також не з`явилися, однак представник відповідача подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої зменшені вимоги позивача за первісним позовом відповідач визнає та згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 грн. щомісяця, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує та просить задоволити, розгляд справи просить провести у їхню відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, визнання уточненого первісного позову та визнання зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 18.03.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу у сторін народилася одна дитина - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.11.2005 року.

Спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням Виноградівського районного суду № 299/3835/14-ц від 01.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони не змогли досягти згоди щодо сплати аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим рішенням Виноградівського районного суду №299/1176/15-ц від 26.05.2015 року вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 550 гривень щомісяця, починаючи із дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

На даний час витрати на утримання дитини збільшилися, зросли ціни на товари та послуги невиробничого споживання у порівнянні з 2015 роком.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом є молодим, працездатним чоловіком, не працевлаштований, має на утриманні матір пенсійного віку.

Згідно поданої до суду заяви, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі по 1500 грн. щомісяця.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивача за первісним позовом із вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дитини є підставним і таке підлягає задоволенню.

Суд констатує, що розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та на час розгляду справи для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 2027 грн.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення та з відповідача за первісним позовом слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, відповідно уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами дитина сторін, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1

Рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації № 03-19/2285 від 30.07.2015 р. позивачу за зустрічним позовом було надано дозвіл на участь у вихованні дитини шляхом встановлення зустрічей за таким графіком: щотижня з 17.00 год. п`ятниці по 19.00 год. неділі.

Відповідач за зустрічним позовом рішення органу опіки та піклування не виконує та не дозволяє позивачу зустрічатися з сином.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 08.04.2019 року № 03-24/924, дитина сторін перебуває на навчанні в Угорщині, куди виїхав згідно рішення Виноградівського районного суду від 09.11.2017 року, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на виїзд дитини за кордон в Угорську Респуьліку для навчання строком на 5 років. Орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає доцільним проведення зустрічеей малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком за новим графіком, узгодженим між батьками дитини.

Статтею 153 СК Українипередбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Позивач за зустрічним позовом, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані.

В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку.

Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак із відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом сплатив 704,80 грн. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 судові витрати підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити повністю.

Відкликати із відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, виданий на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області №299/1176/15-ц від 26.05.2015 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1500 грн. (тисячу пятсот гривень) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити перешкоди та надавати сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для зустрічей з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступним графіком:

- щотижня з 17.00 год. п`ятниці по 19.00 год. неділі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко