ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3542/19 Справа № 204/1589/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами

Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк",

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та розірвання договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у березні 2018 року звернувся до суду з позовом до АТ КБ "Приватбанк", в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за банком на квартиру АДРЕСА_1 за іпотечним договором, прийняте приватним нотаріусом у позасудовому порядку; розірвати договір про іпотечний кредит, укладений між відповідачем та ОСОБА_4 та укладену на його основі Додаткову угоду від 16 вересня 2008 року; розірвати кредитний договір №DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, укладений між відповідачем та ОСОБА_4 та Додаткову угоду до нього від 16 вересня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір про іпотечний кредит №DNDZG, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 297 697,50 грн. для придбання у власність квартири АДРЕСА_1 зі сплатою відсотків в розмірі 15% річних на строк до 24 квітня 2026 року. 17 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. було вчинено державну реєстрацію права власності відповідача на вищевказану квартиру за іпотечним договором в позасудовому порядку, яку було вчинено з порушенням вимог законодавства. Банк на виконання п.6 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя не надіслав ОСОБА_4 письмове повідомлення, що є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем . Ні відповідач, ні приватний нотаріус не повідомляли іпотекодавця та не зверталися до неї з вимогою про усунення порушень основного зобов`язання та/або іпотечного договору із зазначенням стислого змісту порушення зобов`язань, вимог про усунення порушених зобов`язань, вимог про виконання порушених зобов`язань у встановлений законом строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Крім того, іпотекодавець навіть не знала, що власником квартири є відповідач, з цього приводу також не було направлено повідомлення. Внаслідок порушення процедури повідомлення, зазначеного вище, іпотекодавець не знала в чому полягає порушення виконання основного договору та/або договору іпотеки, їй не було відомо розмір заборгованості за кредитним договором. Позасудове звернення стягнення здійснено державним реєстратором на підставі іпотечного договору, проте відносини між банком та ОСОБА_4 з позасудового звернення стягнення врегульовані не Іпотечним договором, а іншим договором - Договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Сам же Іпотечний договір містить у собі інший порядок звернення стягнення, ніж той, який був застосований приватним нотаріусом - звернення стягнення тільки у судовому порядку (п.4.2). З 24 липня 2007 року відповідач в односторонньому порядку змінив процентну ставку за договором про іпотечний кредит. Крім того, позивач зазначає, що додаткова угода до договору про іпотечний кредит №DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, яка укладена 16 вересня 2008 року, містить п.8.1 де зазначено, що іпотечний кредит є валютним, тобто гривневий кредит був перерахований у валютний та встановлена нова відсоткова ставка за кредитом. Таким чином, погашення кредиту відбувається в іноземній валюті, а стрімка девальвація гривні у період дії цього договору призвела до колосальних збитків позичальника та неможливості сплачувати кредит. Тобто якщо на момент укладення договору ОСОБА_4 погодилася сплачувати 4 038,88 грн. щомісяця, то зараз банк вимагає сплачувати 954,41 долар США, що становить 27 677,89 грн. З цих підстав підлягає розірванню Договір про іпотечний кредит, Кредитний договір про отримання кредиту на споживчі цілі в розмірі 9 030,16 грн., у розмірі 5 953,95 грн. на сплату винагороди, 1 587,72 грн. на страхування майна, 1 488,49 грн. особисте страхування, а також 55 371,78 грн. на сплату страхових платежів під 1,2 % на місяць на строк до 24 квітня 2026 року та укладену додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 16 вересня 2008 року. Крім того, відповідачем порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла, а спадкоємцем майна після її смерті є її чоловік ОСОБА_1 - позивач, у зв`язку з чим, враховуючи викладене, він звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Скасувано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 17486082 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ "Приватбанк" на квартиру АДРЕСА_1 , який внесений за рішенням приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л на підставі Іпотечного договору №DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №999. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при реєстрації права власності на предмет іпотеки було дотримано норм діючого закону та дане позасудове врегулювання передбачено умовами договору укладеного з ОСОБА_4

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

За вимогами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (після зміни найменування АТ КБ «Приватбанк»), укладено договір про іпотечний кредит №DNDZG5, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 294 697,50 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних, а також інших платежів на умовах і в порядку, визначених цим договором, сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту, зі строком погашення не пізніше 24 квітня 2026 року /т.І, а.с.16-20/.

Відповідно до кредитного договору №DNDZG5, банк зобов`язується надати ОСОБА_4 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 квітня 2008 по 24 квітня 2026 року у вигляді кредитної лінії у розмірі 9 036,16 грн. на споживчі цілі у розмірі 5 953,95 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1 587,72 грн. - страхування майна, 1 488,49 грн. -особисте страхування, а також 55 371,78 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% у момент надання кредиту.

16 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, згідно умов якої відповідач зобов`язується надати кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок на строк до 24 квітня 2026 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 13 445,18 доларів США на наступні цілі: сплати страхового внеску у розмірі 1 492,90 доларів США, 11 952,28 сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу. Станом на 17 вересня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №DNDZG5 від 24 квітня 2008 року складає 7 150,97 грн., що еквівалентно 1 492,90 доларів США /т.І, а.с.9-15/.

24 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та відповідачем укладено іпотечний договір №DNDZG5, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає із Договору про іпотечний кредит, передає нерухоме майно житлового призначення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , в іпотеку. Згідно п.4.1 вказаного договору, звернення стягнення за цим Договором здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду /т.1 а.с.21-22/.

Пунктом 4.2 Іпотечного договору, передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі цього Договору, виконавчого напису або за рішенням суду. Пунктом 4.3. договору, в свою чергу передбачено, що даний пункт цього Договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на Предмет іпотеки, на підставі цього Договору, шляхом, зокрема, прийняття Предмета іпотеки у власність, в порядку ст. 37 Закону України «про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя /т.І, а.с.22/.

15 листопада 2016 року представник відповідача звернувся до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /т.І, а.с.194,196/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32413294 від 17 листопада 2016 року приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л., належить ПАТ КБ «Приватбанк». Підставою виникнення права власності є договір іпотеки, серія та номер: 999, виданий 24 квітня 2008 року, видавник: Орлова Т.Є., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу /т.І, а.с.33-35, 57-60/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла /т.І, а.с.96/.

Із заявою про прийняття спадщини, що складається з нерухомого та рухомого майна, розташованого на території України, після померлої ОСОБА_4 звертався лише її чоловік - позивач у справі. Інші спадкоємці першої черги треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідно матір`ю та сином ОСОБА_4 , відмовилися від належної їм частки спадкового майна на користь позивача /т.І, а.с.95-103/.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції ухвалою суду було итребувано в Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи приватного нотаріусу Дніпровського міського управління юстиції Вдовіної Ліани Леонідівни про державну реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 24 квітня 2008 року на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

З дослідженої в судом реєстраційної справи №101 /т.І, а.с.190-209/ та письмових доказів встановлено, що приватному нотаріусу Вдовіній Л.Л. для державної реєстрації права власності на підставі Іпотечного договору № DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №999, банком не було надано копії письмової вимоги про усунення порушень із зазначенням стислого змісту порушених зобов`язань, надісланої ним як іпотекодержателем ОСОБА_4 , та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем такої вимоги. Дані обставини встановлено виходячи з того, що на підтвердження спрямування ОСОБА_4 документу із зазначенням стислого змісту порушених зобов`язань банком надано суду копії листів спрямованих останній від 03 лютого 2016 року та 30 серпня 2016 року. Як доказ вручення листів ОСОБА_4 надано копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, де адресатом вказана ОСОБА_4 із зазначенням її поштових адрес: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 /т.І, а.с.114-119/. Однак, на них відсутні підписи адресата про отримання такого рекомендованого повідомлення, номер поштового відправлення та взагалі будь-які відмітки чи печатки поштової установи стосовно пересилання рекомендованого повідомлення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що приватний нотаріус Вдовіна Л.Л. 17 листопада 2016 року передчасно прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Іпотечного договору № DNDZG5 від 24 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №999, оскільки банком не було надано доказів завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання за договором.

Будь-яких доказів на підтвердження отримання ОСОБА_4 вказаної вимоги банком надано не було. Посилання відповідача у своїй апеляційній скарзі про належне повідомлення позичальника не підтвердженно належними та допустимими доказами. Так, спірним договором та діючим законом передбачено певний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, який не було дотримано з боку банку, що призвело до передчасного прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 2 та 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Крім того, пунктом 61 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку задоволення заявлених позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності банка на спірну на підставі Іпотечного договору.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

В силу ст.367 ЦПК України рішення суду переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в межах заявлених позовних вимог банку, в іншій частині рішення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров