Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - Джас І.В.

відповідача 2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідачів 5 284, 40 гр. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 1 622, 14 гр. індексу інфляції та 443, 71 гр. річних.

Посилається в позові на те, що 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово-будівельний кооператив «Темп-2».

13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2».

Передача прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року.

На момент передачі відповідачі мали заборгованість за надані житлово-комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01 червня 2015 року в розмірі 322, 15 гр. , які були передані ОК «Темп-2».

Відповідачка ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу за № 1204 від 09 лютого 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрат Н.Л. та зареєстрованим в БТІ за реєстраційним № 293/30546 від 13 лютого 2007 року правом власності.

З 09 лютого 2007 року відповідачка ОСОБА_3 проживає в зазначеній квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає у вказаній квартирі з 26 квітня 2016 року.

Крім того, з 18 листопада 2016 року в зазначеній квартирі також зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі, проживають в ній, користуються комунальними послугами, однак з вересня 2015 року плату за надані послуги вносять нерегулярно.

Відповідно до даних КП «Головний інформаційно - обчислювальний центр» станом на 01 квітня 2017 року заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги становить 5 284, 40 гр.

Відповідно до акту приймання-передачі майна від 31 березня 2017 року, за яким житловий будинок АДРЕСА_2 був переданий з управління ОК «Темп-2» в управління ОСББ «АВІА», заборгованість відповідачів залишається на балансі ОК «Темп-2», право на стягнення з боржників в судовому та позасудовому порядку залишається в ОК «Темп-2».

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути суму заборгованості, а також інфляційні втрати та річні в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у порядку ст.625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_3 , яка одночасно є представником відповідачки ОСОБА_2 , у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилалася на те, що ОЖБК «Темп-2» був ліквідований, а позивач не є його правонаступником.

В протоколі №1 від 13 лютого 2015 року про ліквідацію ОЖБК »Темп-2» відсутнє будь-яке посилання про передачу всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації.

Про це ж відсутні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому твердження про правомірність передачі всіх активів, прав та обов`язків ОЖБК »Темп-2» до ОК »Темп-2» є незаконними.

Загальні збори засновників прийняли рішення про стягнення заборгованості, однак всупереч рішенню зборів дебіторська заборгованість була передана ОК`Темп-2».

Вважає, що в зв`язку з ліквідацією ОЖБК «Темп-2» та наявності документального підтвердження заборгованості, вона має стягуватися ліквідаційною комісією ОЖБК «Темп-2» до припинення юридичної особи.

Проаналізувавши норми цивільного законодавства та Закону України « Про кооперацію» вважає незаконною та неправомірною процедуру ліквідації ОЖБК »Темп-2».

Виходячи з цього, вважає акт-приймання передачі активів від 01 червня 2015 року до ОК`Темп-2», яким були передані борги мешканців будинку та власників квартир до ОК`Темп-2» незаконними, а тому він є неналежним позивачем у справі.

Позивач не є ані власником , ані балансоутримувачем, ані управителем будинку АДРЕСА_2 та не є виробником житлово - комунальних послуг в розумінні вимог Законів України «Про житлово - комунальні послуги» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Зазначила також, що жодного достовірного доказу надання комунальних послуг позивачем надано не було, а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 09 лютого 2007 року, а також витягу з Державного реєстру правочинів, є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Акту приймання-передачі карток паспортного обліку (Ф.16) та доданого до нього реєстру громадян в паперовій формі, які на момент передачі зареєстровані або зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані у вказаній квартирі та користуються комунальними послугами.

/ а.с. 8 - 10, 1 2- 13 /

Житловий будинок АДРЕСА_2 до 2014 року заходилася на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2».

Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2».

Передавальним актом від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК »Темп-2» до ОК »Темп-2».

/ а.с. 17 - 61, 63, 65, 67, 75 /

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_2 Києві перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" /в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП »Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК`Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ».

Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя.

Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки надаються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку.

Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено.

Відповідачка в судовому засіданні, заперечуючи проти позову та права позивача стягувати заборгованість, не спростовувала факт отримання таких рахунків на оплату.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), а відповідачі -споживачами даних послуг.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15.

З розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги з вересня 2015 року станом на квітень 2017 року становить 5 284, 40 гр.

/ а.с. 219 - 220 /

Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: довідкою № 12 від 21 березня 2016 року про наявність договорів, анкетних даних споживача теплової енергії від 30 квітня 2015 року та від 31 грудня 2015 року, актом приймання-передачі дебіторської заборгованості від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі кредиторської заборгованості від 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників та орендарів станом на 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників, що мають пільги та субсидії станом на 01 червня 2015 року, договором № 3690 від 24 березня 2015 року про надання послуг, укладеного з КП «ГІОЦ», договором поруки від 02 червня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", договором поруки від 29 травня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", ухвалою Господарського суду міста Києві від 06 квітня 2016 року в справі № 5011-48/17369-2012, листом КП ГІОЦ № 02-4258 від 25 жовтня 2017 року та № 02-3914 від 05 жовтня 2018 року, актом прийому-передачі будинку від 01 червня 2015 року, листом ПАТ «Київводоканал» № 5395/18/36/02-17 від 14 листопада 2017 року, листом ПАТ «Київенерго» № 202/507 від 14 листопада 2017 року та № 050КСК/15/11/20775 від 06 грудня 2017 року, списком боржників по ОК «Темп-2» станом на лютий, квітень-травень 2017 року.

/ а. с. 62, 64, 66, 68 - 74, 76 - 77, 81 - 86, 91 - 103, 121 - 123 /

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти отримання рахунків, виготовлених КП «ГІОЦ», на оплату комунальних послуг, наданих ОК «Темп-2» з вересня 2015 року по квітень 2017 року.

Заперечуючи проти права позивача вимагати плату за надані житлово-комунальні послуги, відповідачами будь-яких доказів надання їм комунальних послуг у вказаний період часу іншими суб`єктами господарювання, на балансі та управлінні яких знаходився житловий будинок АДРЕСА_2 , не надали.

В свою чергу, надані представником позивача докази відповідають вимогам ст. ст. 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов`язку відповідачів оплачувати надані позивачем послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідачі нерегулярно вносили плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 1 622, 14 та 443, 71 гр. річних.

Приведений позивачем розрахунок відповідачка в судовому засіданні не оспорювала, заперечуючи проти позову, свого розрахунку не надала.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала, що рішення, прийняті загальними зборами ОЖБК`Темп2» та ОК »Темп-2», які дають позивачу право звернення до суду та стягнення заборгованості, є чинними.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що законність ліквідації ОЖБК »Темп-2» був предметом судового розгляду і рішенням суду в позові було відмовлено.

Даних обставин відповідачка в судовому засіданні не заперечувала.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що Статутом ОЖБК »Темп-2», Законом України « Про кооперацію» та норами ЦК України не заборонено при ліквідації кооперативу передачу активів до іншого кооперативу за умови прийняття такого рішення.

Крім того, заперечуючи право позивача, відповідачка в судовому засіданні не заперечувала отримання житлово-комунальних послуг та їх несплату.

При цьому, не оплачуючи надані послуги, не зазначає, хто, з її точки зору, має право на їх стягнення і кому вони нею мають сплачуватися.

Як зазначено в п.5 ч.3 ст.20 Закону України» Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, які ними отримуються, у строки, встановлені договором або законом.

Факт отримання житлово-комунальних послуг відповідачка в судовому засіданні не спростовувала.

При вирішенні спору, оцінюючи докази та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

З точки зору ч.1 ст.8, ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, одним з елементів якого є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами / принципами/ цивільного судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93 року зазначено, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 76-79 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача та його права вимагати сплати заборгованості за надані послуги, не надала.

Будь-яких клопотань перед судом у порядку ст. ст. 84 та 116 ЦПК України з метою витребування чи забезпечення доказів в обґрунтування заперечень проти позову відповідачка перед судом також не заявляла.

Крім того, суд вважає, що приведений відповідачкою аналіз законодавства, що регулює порядок ліквідації юридичної особи, не впливає на її обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги, а законність ліквідації була предметом розгляду суду і не може перевірятися в даному провадженні.

За таких обставин твердження відповідачки не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наданих представником позивача документів, на підставі яких позивачу надавалася правнича допомога, вбачається, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 385, 00 гр.

Виходячи з предмету спору, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів, суд вважає дану суму співмірною з обсягом наданої послуги та приходить до висновку про її стягнення з відповідачів.

Керуючись ст. ст.15, 16, 525, 526, 625-629 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий / , ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , ІН НОМЕР_1 /на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" / 03186 м.Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43, / 5 284, 40 гр. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 622, 14 гр. інфляційних втрат та 443, 71 гр. річних.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий / , ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , ІН НОМЕР_1 /на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" / 03186 м.Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43, / 1 762, 00 гр. судового збору та 5 385,00 гр. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва