У Х В А Л А

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 554/1248/19

провадження № 61-9870ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Петрова Є.В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Левківського Богдана Казимировича на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Левківського Б.К., звернулася в Октябрський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на її користь грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з подружжя у розмірі 8 668 840,00 грн.

В обґрунтування підсудності даної справи посилається на ч.1 ст.27 ЦПК України, постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ», Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та практику Європейського суду з прав людини. Вважає, що спір про стягнення грошової компенсації з відповідача, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , має розглядатися за правилами загальної підсудності, що належить до територіальної підсудності Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2019 року відкрито провадження по даній справі.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа прийнята суддею до свого провадження з додержанням правил підсудності та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами загального позовного провадження.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2019 року - скасовано.

Цивільну справу №554/1248/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність направлено за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області.

20 травня 2019 року представник ОСОБА_1 - Левківського Б.К. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, постанова апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме, зазначає, що позивач звернувся з вимогою щодо стягнення грошових коштів з фізичної особи, місце реєстрації якої знаходиться в адміністративно-територіальних межах міста Полтава, отже скаржник вважає, що відповідно до правил загальної підсудності належить до територіальної підсудності Октябрського районного суду м. Полтава, а не Полтавського районного суду Полтавської області.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що у лютому 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Левківський Б.К. подав до Октябрський районний суд м. Полтави позовну заяву до ОСОБА_3 (за місцем проживання відповідача) про стягнення на користь позивача грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з подружжя у розмірі 8 668 840,00 грн. Місцем реєстрації проживання відповідача зазначено АДРЕСА_1 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 березня 2019 відкрито провадження по зазначеній цивільній справі.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являється в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Передача справи з одного суду до іншого здійснюється за правилами ст.31 ЦПК України, пунктом1 частини 1 якої зазначено, що суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 березня 2013 року по справі №1625/2186/12 припинено право спільної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на: житловий будинок з гаражем під літерою А-2 загальною площею 229 кв.м, господарські будівлі: баня під літерою «Б,б», навіси під літерами «В,Ж», альтанка під літерою «Г», сарай під літерою «Д», вбиральня під літерою «Е», колодязь №4, ворота огорожі та огорожа № № 1,2,3, вимощення №5, які розташований по АДРЕСА_2 на земельних ділянках: кадастровий № НОМЕР_5 розміром 0,0984 га, кадастровий № НОМЕР_1 розміром 0,15 га; автомобіль Лексус-250, 2008 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ;1/100 частин квартири АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення (офіс) загальною площею 94,5 кв м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , підвальне приміщення загальною площею 91,6 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; земельні ділянки, які розташовані за адресою: с АДРЕСА_2 , яке розташовано на земельних ділянках: кадастровий НОМЕР_6 розміром 0,0984 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № НОМЕР_1 розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 33, 9 кв.м.

Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на: нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 , загальною площею 26 кв.м; гараж по АДРЕСА_2 загальною площею 24, 3 кв.м; нежитлові підвальні приміщення за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 62,8 кв.м; квартиру АДРЕСА_7 ; автомобіль Тойота Ландкрузер-150, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; 1/100 частину квартири АДРЕСА_3 .

Як встановлено апеляційним судом, вартість спірного майна при поділі не визначалася.

Апеляційний суд зазначав, що із березня 2018 року в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває справа №545/725/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя, ціна позову - 2 173 194,00 грн.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суддею Октябрського районного суду м. Полтави не враховано предмет спірних правовідносин, яким є стягнення грошової компенсації за різницю вартості нерухомого майна сторін, яке було поділено рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 березня 2013 року.

Отже, апеляційний суд встановивши всі фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний спір виник з приводу нерухомого майна, а тому підлягає розгляду за місцем знаходження його основної частини та територіально відноситься до підсудності Полтавського районного суду Полтавської області.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Левківського Богдана Казимировича на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

Є. В. Петров