Справа № 199/911/19
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2019

м. Дніпро

справа №199/911/19

провадження № 2/199/1857/19

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору -

Четверта дніпровська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

за участю учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

За своє життя спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є її троє дітей - позивач, її рідна сестра ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_6 . Проте, позивач вважає, що ані сестра, ані брат, хоча і були зареєстровані у будинку на день смерті матері, проте спадщину після неї не прийняли, оскільки фактично з 1975 року в спадковому будинку не проживали, ніяких витрат по його утриманню чи обслуговуванню не здійснювали. Крім того, ОСОБА_2 не може підтвердити родинні стосунки із ОСОБА_5 . Позивач досі проживає в спадковому будинку, обслуговує його та несе витрати на його утримання.

Після смерті брата ОСОБА_6 спадкоємцями є його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачі по справі, які спадщину не прийняли, не претендували на неї та не оформлювали.

19.12.2018 позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, проте 03.01.2019 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок і прийняття спадщини іншими спадкоємцями.

З урахуванням викладеного, позивач звернулася до суду і просила суд визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , який складається з: А-1 - житловий будинок, літ.а-1 - прибудова, літ.а1-1 - веранда, літ.Б - гараж, літ. В - душ, літ. Г - убиральня, літ.Д - сарай, №№1-3-споруди, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року прийнято справу до розгляду та визначено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.30).

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року в порядку забезпечення доказів витребувано з Четвертої дніпровської нотаріальної контори копію спадкової справи після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.70).

23 травня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 підтримала позов та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Зокрема зазначила, що після смерті матері ОСОБА_5 вона одна фактично прийнята спадщину, оскільки її рідна сестра та рідний брат - ОСОБА_2 та ОСОБА_6 хоча і були зареєстровані у спадковому будинку, проте в ньому не проживали, а тому є такими, що спадщину не прийняли. Крім того, після смерті брата ОСОБА_6 його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину після батька не приймали. Позивач досі проживає у спадковому будинку, одна утримує його, а тому вважає, що успадкувала будинок в цілому.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що спадковий будинок після смерті ОСОБА_5 належить тітці - ОСОБА_1 Її батько ОСОБА_8 не оформлював спадкових прав після смерті матері, як і вона з братом не оформлювала спадкових прав після смерті батька. На момент смерті ОСОБА_8 був зареєстрованим та проживав зі своєю сестрою - ОСОБА_1 Весь час після смерті бабусі ОСОБА_5 будинок утримувала і утримує ОСОБА_1 а тому будинок повинен належати їй.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову. Зокрема зазначила, що вона також піклувалася про матір ОСОБА_5 , допомагала їй, після смерті матері надавала сестрі ОСОБА_1 грошові кошти на утримання будинку. Після смерті матері, вона усно зверталася до нотаріальної контори, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину, оскільки у неї не було правовстановлюючих документів, а також документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою. Вона ніколи не втрачала інтерес до спадкового будинку, намагалася його утримувати, там були наявні її речі, поки донька ОСОБА_1 не переїхала проживати в цей будинок.

Відповідач ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, до суду надано заяву з прохання слухати справи у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до частин першої та третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Як роз`яснив у п.1 своєї постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 561 ЦК УРСР та п.112 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (549 ЦК УРСР ).

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (далі по тексту - Інструкція), яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього (пункт 113 Інструкції).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , який на момент смерті належав спадкодавцеві на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.12.1964, посвідченого нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації (а.с.8-9).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є її діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав.

Довідкою Голови квартального комітету №12 від 10 грудня 2018 року підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 , були прописані та фактично проживали - син ОСОБА_6 , донька ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 , онука ОСОБА_12 Цією ж довідкою визначено, що ОСОБА_6 з лютого 1975року по квітень 1996 року фактично не проживав у будинку, а ОСОБА_2 - з березня 1975 року по теперішній час в будинку фактично не проживає (а.с.11).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надали суду пояснення, проте, що із ОСОБА_5 проживала лише ОСОБА_1 , яка і після смерті матері залишилася проживати у спадковому будинку і утримувати його.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що є подругою ОСОБА_13 з 1986 року, яка є донькою ОСОБА_1 , і часто бувала у них вдома. При цьому, ОСОБА_6 деякий час проживав перед своєю смертю у будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 ніколи не проживала у будинку.

Аналогічні пояснення надала і свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 є сусідкою ОСОБА_1 з 2003 року і в будинку АДРЕСА_1 з цього часу бачила лише останню і її сім`ю.

Водночас, в матеріали справи надано акти обстеження житлових умов заявника ОСОБА_2 від 24.09.1987 та 07.02.1996, згідно яких саме будинок АДРЕСА_1 є місцем обстеження, як і місцем проживання ОСОБА_2 та її сім`ї (а.с.39-40, 41-42), а також довідку, яка містить відомості з домової книги про склад сім`ї та прописку (а.с.43).

Заперечуючи фактичне отримання спадщини після смерті ОСОБА_5 , позивач не усунула розбіжності у досліджених судом доказах, а також не надала докази, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , або такими, що усунено від спадщини після померлої ОСОБА_5 .

Суд також не може погодитися з посиланнями позивача ОСОБА_1 , що оскільки вона утримувала і утримує спадковий будинок, то єдиним спадкоємцем, оскільки це не є підставою одноособового отримання спадщини, проте позивач не позбавлена права вирішити питання стягнення витрат на утримання в іншому судовому провадженні при наявності у неї відповідних доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що після померлої ОСОБА_5 фактично спадщину отримали її діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках, кожний по 1/3 частці житлового будинку з господарським спорудами АДРЕСА_1 .

Посилання позивача ОСОБА_1 у суді також на ту обставину, що після померлого ОСОБА_6 його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не отримали, ніколи не заперечували, що саме вона проживає і утримує будинок АДРЕСА_1 , про що не заперечувала і відповідач ОСОБА_3 у суді, а отже його частку спадкує вона, суд не може взяти до уваги з огляду на таке.

Так, ст.554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Судом встановлено і не заперечується сторонами по справі, що після ОСОБА_6 спадщину ніхто не отримав.

За таких обставин, можуть бути порушені права держави в особі територіальної громади, яка відповідачем по справі позивачем не визначена.

Водночас дана обставина не позбавляє сторін права на вирішення цього питання у встановлений законом спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , а саме слід визнати за нею право власності після ОСОБА_14 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , який складається з: А-1 - житловий будинок, літ.а-1 - прибудова, літ.а1-1 - веранда, літ.Б - гараж, літ. В - душ, літ. Г - убиральня, літ.Д - сарай, №№1-3-споруди, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м.

Враховуючи результат розгляду справи, вимоги ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі по 309 грн. 90 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , який складається з: А-1 - житловий будинок, літ.а-1 - прибудова, літ.а1-1 - веранда, літ.Б - гараж, літ. В - душ, літ. Г - убиральня, літ.Д - сарай, №№1-3-споруди, загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 309 (триста дев`ять) грн. 90 коп. з кожного.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 31 травня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП та/або серія і номер паспорту невідомі, місце проживання - АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання - АДРЕСА_4 .

Третя особа - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження - вулиця Радистів, 8 в м. Дніпро, 49023.

Суддя О.Б.Подорець