Справа №522/6275/17
Провадження № 2/522/4142/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відповідно якої, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на Користь ОСОБА_3 . 106268,00 грн. матеріальної шкоди; 20000,00 грн. моральної шкоди; 10000,00 витрат на правову допомогу та судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначив, що він, ОСОБА_4 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 . 20.10.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 , відбулось залиття лоджії з боку квартири АДРЕСА_6 є ОСОБА_2 . Актом про залиття від 20 жовтня 2016 року, складеного комісією в складі сантехника ОСББ «Одесит» ОСОБА_14 оператора котельної ОСОБА_5 , бухгалтера ОСОБА_6 та затвердженого керуючим справами ОСББ «Одесит» ОСОБА_16 встановлено факт залиття лоджії квартири АДРЕСА_1 з боку квартири АДРЕСА_6 . Звітом ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ» про визначення розміру вартості будівельно-відновлювальних робіт та величини матеріальної шкоди, завданої залиттям лоджії квартири АДРЕСА_1 встановлено, що в результаті вищезазначеного залиття з боку квартири АДРЕСА_6 постраждали будівельні конструкції і елементи обробки лоджії квартири АДРЕСА_1 . При огляді квартири АДРЕСА_1 були визначені численні потоки води, які текли через стик монолітного перекриття і швелера по внутрішній поверхні стіни з боку лоджії квартири АДРЕСА_6 , зі стелі лоджії квартири АДРЕСА_1 через отвір для світильника. Стеля, виконана з гіпсокартону, а також утеплювач між гіпсокартоном і перекриттям стелі намокли. Гіпсокартон під впливом вологи деформувався і частково провис. Пошкоджено оздоблення лоджії: мокрі шпалери місцями здулися, місцями відстали від основи. За вказаним звітом визначено, що ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт з відновленням первісного стану квартири АДРЕСА_1 становить 54781,00 грн. без ПДВ розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_1 становить 48987,00 грн. без ПДВ. 19.01.2017 року було направлено відповідачу лист-претензія з вимогою про відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди у зв`язку із залиттям квартири. Однак, зазначений лист повернувся «за закінченням терміну зберігання», таким чином залишено без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права. Також відповідно зазначеного Акту про залиття, копія якого додана до звіту, залиття квартири АДРЕСА_1 з вини власників квартири АДРЕСА_6 трапляється не вперше. Загальна сума матеріальної шкоди визначена в сумі 106268,00 грн., та позивач зазначив, що йому було завдано моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Також, позивач посилався, що у зв`язку з виниклим спором, було понесено витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю ОСОБА_7

Ухвалою суду від 04.04.2017 року позову заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

25.04.2017 року позивачем було подано заяву, якою він усунув недоліки, встановлені в ухвалі суду від 04.04.2017 року.

Ухвалою суду від 25.04.2017 року провадження у справі було відкрито.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 12.06.2018 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву (а.с. 122) відповідно якого представник відповідача адвокат Поліщук А.В. просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на наступне. На підтвердження факту залиття свого помешкання позивач надає єдиний доказ, а саме акт про залиття від 20.10.2016 року складений комісією ОСББ «Одесит», однак на думку відповідача даний акт є сфабрикований. Як встановлено з висновку Акту, залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося через проникнення дощових вод з боку квартири АДРЕСА_6 . Отже, наявність дощу 20 жовтня 2016 року є ключовою ознакою для правдивості висновку Акту, однак згідно Листа Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів, а також листів Українського гідрометеорологічного центру встановлено, що жодних опадів ані 20 жовтня, ані 19 жовтня 2016 року в м. Одесі не було. В останнє дощ був м. Одесі з 23:40 (15.10.2016) до 09:40 год. (16.10.2016), тобто ще за 5 днів до так званого залиття. Підсумовуючи вищесказане, висновок Акту про залиття не відповідає дійсності. Надалі представник відповідача посилається на те, що Акт складений без участі відповідача та огляду його квартири, незрозуміло, яким чином комісія дійшла висновку, що залиття відбулося через проникнення дощових вод з боку квартири АДРЕСА_6 , якщо дану квартиру комісія взагалі не відвідувала. Очевидно, що Акт 2016 року фальсифікувався під залиття позивача у 2007 році, яке було здійснено попереднім володільцем квартири АДРЕСА_6 , що проводив в той час реконструкцію. Однак, на відміну від Акту 2016 року в Акті 2007 року комісія здійснювала огляд квартири АДРЕСА_6 . Отже, за таких обставин стає зрозумілим, що комісія здійснила свій висновок без огляду квартири відповідача на підставі лише акту складеного 9 років тому, тобто без з`ясування причин такого залиття у 2016 році.

Також представник відповідача зазначив, що висновок в Акті зроблений некваліфікованими особами, в складанні акту не брав участі ні один кваліфікований фахівець. Яким, чином бухгалтер і оператор з`ясували, що «струменя води стікають через стик монолітного перекриття і швелера»? Тим більше, що швелер є прихованою конструкцією, і члени комісії бачити його взагалі не могли. В останньому рядку акту наявне твердження, що залиття відбулося дощовою водою, однак в акті не має пояснень, яким чином дощові води пройшли крізь скляний фасад, потім два метри по квартирі відповідача і потрапили на внутрішню стіну. В акті немає інформації, як могла потрапити в квартиру відповідача така кількість дощової води. Якщо комісія дійшла такого висновку, то чому позивача не заливає після кожного дощу, адже згідно висновку це повинно траплятися постійно, однак з 2008 року одного затоплення не було.

Останнім посиланням представника відповідача у відзиві зазначене, що позивач входить до правління ОСББ «Одесит». Позивач є членом ОСББ «Одесит» та входив до правління даної організації з 19.02.2015 по 15.03.2016 року, акт про залиття був складений взаємопов`язаною особою, на відміну від позивача, відповідач ніколи не був членом ОСББ «Одесит» та ніколи не входив до його органів управління.

В підготовче засідання 08.10.2018 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та призначено до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 05.12.2018 року.

Розгляд справи 05.12.2018 року було відкладено у зв`язку із слуханням справи №522/15693/18 на 23.01.2019 року.

В судове засідання 23.01.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 19.03.2019 року.

Розгляд справи 19.03.2019 року було відкладено у зв`язку із слуханням справи №522/975/18 на 05.06.2019 року.

В судове засідання 05.06.2019 року з`явились представник позивача ОСОБА_12 та представник відповідача Поліщук А.В .

Представник позивача підтримав позовну заяву, просив задовольнити у повному обсязі, пояснив, що було залиття, про що наявний акт залиття, стосовно залиття після 20.10.2016 року представник зазначив, що йому не відомі такі обставини. Також пояснив, що на час події позивач не був головою правління ОСББ, Акт на який посилається позивач, не є спростованим, тому вважає належним доказом на обґрунтування позовних вимог. З приводу причин залиття пояснив, що залиття відбувається під час шквального дощу у зв`язку з реконструкцією квартири АДРЕСА_6 відбувається залиття.

Представник відповідача підтримав наявний в матеріалах справи відзив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Пояснив, що обов`язок доведення причин залиття та вини покладається на позивача, доказів щодо проникнення дощової води відповідно до акту не надано, на той час дощу не було, що підтверджуєтеся листом гідрометеорологічного центру. На думку представника відповідача Акт на який посилається позивач є сфабрикованим та відповідно позиції Верховного суху, необхідно було обстежити також квартиру АДРЕСА_6 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

Позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності Серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №78445737 від 19.01.2017 року квартира АДРЕСА_6 належить відповідачу ОСОБА_2 . (а.с. 5).

Відповідно Акту про залиття від 20.10.2016 року, який складений Членами комісії ОСББ «Одесит» слюсаря-сантехніком ОСОБА_14 , оператором котельні ОСОБА_5 , бухгалтером ОСОБА_6 20.10.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 , відбулося залиття лоджії квартири АДРЕСА_1 з боку квартири АДРЕСА_6 , яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_1 . При обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлені струї води, які стікали через стик монолітного покриття та швелеру, по внутрішній поверхні стіни з боку лоджії квартири АДРЕСА_6 , зі стелі лоджії квартири АДРЕСА_1 через отвір для світильника; стеля виконана з гіпсокартону, утеплювач між гіпсокартоном та перекриттям стелі лоджії намокли, гіпсокартон від вологи деформувався та частково провис; пошкоджено оздоблення стін лоджії, обої місцями мокрі та вздуті. Халиття квартири АДРЕСА_1 з боку квартири АДРЕСА_6 трапляється не вперше (ОСББ «Одесит» вже неодноразово складались акти про залиття, починаючи з 2007 року, в т.ч. від 03.01.2007 р., 12.11.2007 р., 25.07.2008 року та ін.). Висновок: залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося із-за проникнення дощових вод з боку квартири АДРЕСА_6. (а.с. 74).

Згідно звіту ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ» про визначення розміру вартості будівельно-відновлювальних робіт та величини матеріальної шкоди, завданої залиттям лоджії квартири АДРЕСА_1 станом на 20.10.2016 року ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт з відновленням первісного стану квартири АДРЕСА_1 становить 54781,00 грн. без ПДВ розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_1 становить 48987,00 грн. без ПДВ (а.с.57-86).

19.01.2017 року направлено відповідачу лист-претензія (а.с. 35) з вимогою про відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди у зв`язку із залиттям квартири. Однак, зазначений лист повернувся «за закінченням терміну зберігання», таким чином залишено без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно листа Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 14.06.2017 року №09-1/15578 на 20.10.2016 року дощу не було. Дощ було зафіксовано з 23:40 год. (15.10.16р.) до 09:40 год. (16.10.2016р.).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

У свою чергу, Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; аварія - пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

З іншого боку , положеннями ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спору) виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору,в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.

Згідно чч.1 і 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з Акту про залиття від 20.10.2016 року, який складений Членами комісії ОСББ «Одесит» 20.10.2016 року відбулося залиття лоджії в квартирі АДРЕСА_1 , з боку квартири АДРЕСА_6 , власником якої є відповідач і яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_1 . Висновок: залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося із-за проникнення дощових вод з боку квартири АДРЕСА_6.

При цьому, згідно пояснень представника відповідача визначення причини залиття квартири позивачки та складання відповідного акту було здійснено за відсутності ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Вказаний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

В додатку № 4 до цих Правил та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975)зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Між тим, наданий акт про залиття, складений 20.10.2016 року комісією в складі слюсаря-сантехніком ОСОБА_14 , оператором котельні ОСОБА_5 , бухгалтером ОСОБА_6 , не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, зокрема, в ньому не вказано осіб, які допустили таке залиття; щодо об`єму завданого збитку вказано, що пошкоджено стелю (гіпсокартон), при цьому, не визначено обсяг робіт, які ушкоджено, не визначено їх площу та не здійснено їх орієнтовану вартісну оцінку.

Суд вбачає, що на підтвердження факту залиття позивачем надано лише Акт про залиття, однак враховуючи складання такого акту у відсутність відповідача та надання доказів з боку відповідача стосовно погодних умов на той час щодо відсутності дощу в той час взагалі, прийняти до уваги цей доказ як беззаперечне підтвердження того, що залиття сталося у зв`язку з проникненням дощових вод квартири АДРЕСА_6 неможливо.

При цьому, в даному випадку положення ст. 1166 ЦК України на дані правовідносини не розповсюджуються.

Як передбачено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини особи, що завдала шкоди.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року (№ 6-183цс14).

Виходячи щ наведеного суд вважає, що позивач не довів суду вину відповідача у залитті його лоджії 20.10.2016р.

Відсутні докази огляду квартири відповідачки та імовірність залиття саме з її вини.

Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Аналогічного висновку дійшов ВСУ в постанові від 23.08.2017 року у справі №6-2125цс16.

При цьому, маючи можливість зробити фотознімки залиття квартири в день такого залиття, позивачем цього зроблено не було.

Отже з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_15 в повному обсязі.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. Окрім того, від відшкодування судових витрат на правову допомогу відмовився і представника позивача, про що надав до суду письмову заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11-16, 22, 23, 319, 321, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) з подальшими змінами та доповненнями, ст.ст.1, 2, 5, 10-13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 95, 133, 137, 141, 142, 210, 247, 241, 258, 263-265, 268, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та судових витрат - відмовити.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 14.06.2019 року

Суддя: Домусчі Л.В.