Справа № 454/2536/18 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2457/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Матвійчук Галини Михайлівни на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 10 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Відібрано в ОСОБА_1 дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернуто матері ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1000 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1409 гривень 60 копійок оплаченого судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у частині відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернення матері ОСОБА_3 , з якою вона проживала.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Сокальської РДА про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, стягнення моральної шкоди відмовлено.

26 червня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Галина Михайлівна звернулась до суду із заявою про поворот виконання рішення.

В обґрунтування заяви вказувала, що 10 жовтня 2018 року Сокальським районним судом Львівської області було ухвалене рішення у справі № 454/2536/18, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 відібрано в заявника ОСОБА_1 дитину ОСОБА_5 28.10.2016 року, стягнуто з нього в користь позивачки 1000 грн. моральної шкоди та 1409.60 коп. судового збору. Дане рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері, допущено до негайного виконання. 11.10.2018 року за заявою ОСОБА_3 старшим державним виконавцем Квашинською З.Л. Сокальського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження №57422871 та з метою негайного виконання вищезазначеного рішення суду, разом з працівниками Сокальського ВП Червоноградського ВП ГНП у Львівській області було здійснено виїзд за місцем реєстрації заявника в АДРЕСА_1 . Того ж дня рішення суду в частині негайного відібрання дитини було виконане. 09.11.2018 року ОСОБА_1 оскаржив рішення суду. Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2019 року в даній справі частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Сокальського районного суду від 10.10.2018 року та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Сокальської РДА про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, а також відмовлено в стягненні з ОСОБА_1 на її користь моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним у зв`язку із поданням апеляційної скарги. Оскільки при поданні апеляції заявником не було подано постанови Сокальської ВДВС про закінчення виконавчого провадження по негайному відібранню дитини, колегія суддів не знайшла підстав для повороту виконання оскаржуваного рішення. З наведених підстав просила допустити поворот виконання рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року в частині відібрання дитини та повернення її матері ОСОБА_3 та повернути малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_1 .

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10 липня 2019 року в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Г.М., в апеляційній скарзі вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з`ясованих обставинах справи. Вказує, що посилання суду першої інстанції, як на підставу у відмові заяви, на інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах» від 29.09.2014 року є помилковим, оскільки вказаний інформаційний лист не є ні частиною національного законодавства України, ні вказівками Верховного Суду в даній категорії справ чи у подібних справах, не ґрунтується на законодавстві, що регулює саме правовідносини повороту виконання рішень суду допущених щодо негайного виконання, зокрема, щодо відібрання дитини. Крім того, в Цивільно-процесуальному законодавстві України відсутня пряма заборона щодо повороту виконання рішення суду про відібрання дитини. Зазначає, що якщо брати до уваги інформаційний лист ВССУ на який посилається суд, то також слід врахувати іншу позицію, яка була викладена у п.13 узагальнень практики вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах за 2013 -2014 роки, що були підготовлені апеляційним судом Тернопільської області, в якому зазначено, що якщо предметом виконання є певні блага немайнового характеру, зокрема, зобов`язання вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, сторони також мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення суду. Крім того, Верховний Суд, 07.11.2018 року у змінив судову практику у спорах про визначення місця проживання дитини та зазначив, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства, а законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, оскільки першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також судом знівельовано законодавство України щодо батьківських прав ОСОБА_1 , оскільки фактично без рішення суду його позбавлено таких. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою допустити поворот виконання рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року в частині відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення її матері ОСОБА_3 та повернути малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частина 1 ст. 444 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Відповідно до ч. 9 даної статті, якщо це питання не було вирішено вищестоящою інстанцією, така заява розглядається судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Матеріалами цивільної справи №454/2536/18, провадження №2/454/124918 підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між якими розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 травня 2018 року. Питання щодо визначення місця проживання дитини одночасно з розірванням шлюбу судом не вирішувалося.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Відібрано в ОСОБА_1 дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути матері ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1000 гривень моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1409 гривень 60 копійок оплаченого судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду у частині відібрання в ОСОБА_1 дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернення матері ОСОБА_3 , з якою вона проживала.

Дане рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері, допущено до негайного виконання, і 11.10.2018 року за заявою ОСОБА_3 старшим державним виконавцем Квашинською З.Л. Сокальського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження №57422871 та з метою негайного виконання вищезазначеного рішення суду, разом з працівниками Сокальського ВП Червоноградського ВП ГНП у Львівській області було здійснено виїзд за місцем реєстрації заявника в АДРЕСА_1 , і того ж дня рішення суду в частині негайного відібрання дитини було виконане.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Сокальської РДА про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, стягнення моральної шкоди відмовлено.

26 червня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Галина Михайлівна звернулась до суду із заявою про поворот виконання рішення.

Судом першої інстанції безспірно встановлено факт негайного виконання рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10.10.2018 року, яке було виконане 11.10.2018 року.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10.10.2018 року та ухвалюючи нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Сокальської РДА про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, стягнення моральної шкоди відмовив, не вирішував питання про поворот виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню

З обставин справи вбачається, що договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків між батьками малолітньої дитини у встановленому законом порядку не укладався.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод.

Судом апеляційної інстанції з пояснень учасників справи встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання малолітньої доньки сторін, ОСОБА_5 , 2016 року народження, і такий спір з приводу визначення місця проживання дитини вирішено Сокальським районним судом Львівської області, однак рішення не набрало законної сили у зв`язку з його оскарженням в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення Сокальського районного суду з приводу визначення місця проживання дитини, ОСОБА_5 , 2016 року народження, судом апеляційної інстанції ще не розглянута.

Тобто, на момент розгляду заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10.10.2018 року, відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини саме з батьком, ОСОБА_1

А відтак, встановивши, що судове рішення суду про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, яке було негайно виконане, а в подальшому скасоване та за відсутності рішення суду, яке б набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини разом з батьком за конкретною адресою, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.

Дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду, врахував вік дитини, якій на день постановлення ухвали виповнилося 2 роки 9 місяців, те, що відібрання дитини в такому віці від матері може негативно вплинути на її розвиток, і що тривале перебування дитини за межами її місця постійного проживання і без присутності матері, особлива прив`язаність до якої характерна для дітей такого віку, негативно впливатиме на розвиток емоційно-вольової сфери дитини такого віку, позбавить дитину щоденної материнської турботи та опіки, якої потребує дитина у такому віці.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції при розгляді заяви про поворот виконання рішення суду порушив норми процесуального права, оскільки не містить посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом першої інстанції обставини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Матвійчук Галини Михайлівни залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 10 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.