Єдиний унікальний номер 741/1177/18
Провадження № 2/741/162/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 01 жовтня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О.

та представника Носівської міської ради Чернігівської області -

Ями С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання рішення частково недійсним,

встановив:

9 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з цим позовом, просила:

- визнати недійсним рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Чернігівської області від 3 червня 2016 року № 14/8/VII в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки в м. Носівка площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства;

- покласти судові витрати на відповідачів.

Ухвалою від 9 листопада 2018 року справа була прийнята до провадження судді Киреєва О.В. та призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалося з різних підстав.

Ухвалою від 16 травня 2019 року підготовче засідання було відкладено до 15 години 1 жовтня 2019 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач, її представник адвокат Гудзера Т.С. та відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили підготовче засідання відкласти.

У судовому засіданні представник Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Чернігівської області № 23/54/VII від 21 червня 2019 року було внесено зміни в п. 1 додатку 1 до рішення восьмої сесії сьомого скликання від 3 червня 2016 року «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», виключено із списку громадянку ОСОБА_2 .

Суд вважає за можливе провести підготовче засідання без участі позивача, її представника та відповідача ОСОБА_2 , оскільки відсутні підстави, передбачені ч. 2, 5 ст. 198 ЦПК України, для його відкладення чи оголошення перерви.

Вислухавши клопотання представника Носівської міської ради Чернігівської області, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору є обов`язком, а не правом суду.

У судовому засіданні встановлено, що станом на 1 жовтня 2019 року рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Чернігівської області від 3 червня 2016 року № 14/8/VII в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки в м. Носівка площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства скасоване рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Чернігівської області № 23/54/VII від 21 червня 2019 року, а тому суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У позовній заяві зазначено, що сума судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до попереднього розрахунку становить 72 180 грн.

До позовної заяви на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем та його представником було надано лише договір про надання правничої допомоги № 25 від 30 травня 2018 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Шенлі» та ОСОБА_1 (а.с. 25-26), та попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 22).

Зі змісту договору про надання правничої допомоги вбачається, що його предметом є надання ОСОБА_1 правничої допомоги з приводу скасування рішення восьмої сесії сьомого скликання Носівської міської ради Чернігівської області від 3 червня 2016 року № 14/8/VII в частині надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення для передачі у власність земельної ділянки в м. Носівка площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до розділу 4 договору про надання правничої допомоги та попереднього розрахунку суми судових витрат вартість підготовки до розгляду справи у суді та збір доказів становить 500 доларів США (13 000 грн.); винагорода за представництво інтересів 2 500 грн. за кожний факт прибуття адвоката у суд; гонорар за позитивний результат 2 000 доларів США.

Однак, жодних рахунків, актів про надані послуги, платіжних доручень чи інших документів, які б свідчили про фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката саме у зв`язку з розглядом цієї справи, а також доказів, які б підтверджували обсяг наданих позивачу послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена або підлягає сплаті, позивачем та її представником не було надано суду.

Крім цього, додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) в розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 червня 2018 року в справі № 462/9002/14-ц).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката відшкодуванню не підлягають.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі.

Станом на 1 жовтня 2019 року позивач та його представник не заявили клопотання про повернення позивачу сплаченої суми судового збору, а тому суд не вбачає підстав для повернення судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 137, 141, 255, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

Клопотання представника Носівської міської ради Чернігівської області Ями Світлани Семенівни задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання рішення частково недійсним на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Киреєв