Єдиний унікальний номер справи 235/2424/19
Номер провадження 2/235/1047/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на реєстраційному обліку перебуває ОСОБА_2 , з яким в шлюбі перебувала донька позивача. Відповідач по справі з грудня 2016 року добровільно виїхав з будинку на постійне проживання до іншого житла. За посиланням позивача, відповідач не має інтересу до проживання в будинку, тому в порядку положення статті 405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням з відповідними наслідками цього, передбаченими ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Вказані обставини зумовили позивача звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, надав суду, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про визнання обставин позовної заяви, відсутності заперечень проти задоволення вимог.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 20.02.2018 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області - а.с. 6, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 114592795, сформованим 20.02.2018 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу - а.с. 7).

На реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 з 04.07.2016 року перебуває ОСОБА_2 , відповідач по справі (підтверджено штампом в паспорті а.с. 21-22).

ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з донькою позивача - ОСОБА_3 . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2016 року шлюб розірвано (а.с. 14).

Згідно змісту позовної заяви відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому приміщенні з грудня 2016 року (таке обґрунтування позивача - не оспорено).

В судовому порядку ОСОБА_1 порушено питання втрати ОСОБА_2 права користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пред`явлення до суду позовної заяви про позбавлення права користування житловим приміщенням в розумінні ст. ст. 319, 391 ЦК України є однією із форм захисту власником своїх прав на володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном.

Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК України зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Питання про втрату членом сім`ї власника житла права користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, - урегульовано ч. 2 ст. 405 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких угод, зокрема договір найму, між сторонами не укладався та спірне житлове приміщення відноситься до приватного житлового фонду. Так, згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. При цьому, згідно ч. 4 ст. 56 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач, в контексті ч. 2 ст. 64 ЖК України членом сім`ї позивача як співвласника спірної квартири не являється (шлюбні відносини припинено), договір про користування спірним жилим приміщенням між сторонами не укладався.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що на ствердження вибуття наймача або членів його сім`ї на постійне проживання в інше жиле приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд надає аналіз доказів, поданих ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог щодо відсутності відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Так, з викладених в позовній заяві обставин вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з грудня 2016 року, його особисті речі в будинку відсутні, обов`язки щодо утримання житлового приміщення, сплати комунальних послуг, в розумінні ст. 64 ЖК України, відповідач не виконує. Судом також не встановлено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що позивач чи інші особи чинять відповідачу перешкоди у користуванні житлом. Такі обставини не суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Крім того, 4 червня 2019 року відповідачем адресовано суду заяву про повне визнання пред`явлених до нього вимог. Доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, - суду не надано.

Таким чином, судом встановлено факт відсутності ОСОБА_2 в належному позивачу ОСОБА_1 на підставі приватної власності житловому приміщенні на праві мешкання, при цьому причин відсутності колишнього члена сім`ї власника житла, які могли бути визнані поважними, за аналогією зі статтею 71 ЖК України, під час розгляду справи - не надано.

За таких обставин, суд вважає, що наявні законні підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту рішення суду - 04.06.2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , 1974 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Суддя: