Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/768/19

номер провадження 2/695/743/19

17 жовтня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 0,4618 га, яка розташована в с. Скориківка Золотоніського району Черкаської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

Позивач спадщину після смерті своєї дружини прияв та виявив намір належним чином оформити спадкове майно, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.

Однак у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 15.02.2019 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому останній був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідачі позовні вимоги визнали повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 06.04.2005 року) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №8.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії НОМЕР_2 від 18.07.1964 року), яке складено російською мовою, позивач та ОСОБА_3 уклала шлюб 18.07.1964 року.

Факт перебування позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 у шлюбі встановлено рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2019 року, а тому, на підставі ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає.

Таким чином судом встановлено, що позивач та померла ОСОБА_2 перебували у шлюбі, а тому позивач, на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2019 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок з надвірними будівлями і спорудами, а також на земельну ділянку, які розташовані в с. Скориківка Золотоніського району Черкаської області, відмовлено, в тому числі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Згідно з даними довідки, виданої виконкомом Скориківської сільської ради від 27.02.2018 року №160, за ОСОБА_2 числиться житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Підстава: погосподарська книга №3, особовий рахунок № НОМЕР_3 за 2001-2005 роки.

Відповідно до даних технічного паспорту, будинок побудований у 1927 року.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1927 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №116772, виданого 09.06.2004 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Скориківської сільської ради від 14.02.1997 року за №3, є власником земельної ділянки, площею 0.4618 га, яка розташована в с. Скориківка Золотоніського району Черкаської області.

Суд бере до уваги, що вказаний державний акт був виданий на підставі рішення органу місцевого самоврядування, видавався спеціально уповноваженою установою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаної земельної ділянки за ОСОБА_2 ..

Таким чином факт належності спадкодавцю вказаної земельної ділянки стверджується матеріалами справи, а відсутність відповідного державного акту на землю не може позбавити права останню на неї.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із копії спадкової справи №13/2006, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , після смерті останньої позивач є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину та звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про оформлення своїх спадкових прав.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст.,ст. 76, 264,

ст. 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_2 .

Визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,4618 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Скориківка Золотоніського району Черкаської області, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружини ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.