Ухвала

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 679/846/13-ц

провадження № 61-1352ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),

Лесько А. О., Мартєва С. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця та просила скасувати постанови головного державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Семенюка К. А. про відкриття виконавчого провадження № 55787188 від 22 лютого 2018 року, державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Адашинського М. С. про відкриття виконавчого провадження №55905550 від 12 березня 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області в справі №2/679/11/2014, яке набрало законної сили 05 березня 2014 року, з неї на користь Нетішинського професійного ліцею стягнуто 959 грн 43 коп. заборгованості та 344 грн 10 коп. судових витрат.12 лютого 2018 року стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання, що стало підставою для відкриття виконавчих проваджень 22 лютого 2018 року № 55787188 та 12 березня 2018 року № 55905550 державними виконавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Разом з тим, виконавче провадження відкрито безпідставно, оскільки стягувач пред`явив виконавчий документ після спливу строку на примусове виконання рішення суду.

На підставі наведеногозаявник просилапоновити строк для подання скарги та скасувати вищезазначені постанови. Мотивуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, зазначила, що з оскаржуваною постановою ознайомилася лише під час візиту до відділу ДВС 10 травня 2018 року.

04 липня 2018 року в доповненні до скарги ОСОБА_1 також просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про опис і арешт майна від 04 листопада 2016 року, акти опису і арешту майна від 06 травня 2016 року та від 16 травня 2016 року. Стягнути з Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн.

Обґрунтовуючи вимогив цій частині, вказала, що 04 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» накладений арешт на майно, яке входить до переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами. Зазначає, що 06 та 16 травня 2018 року державним виконавцем складено акти опису й арешту майна, яким накладено арешт на майно щоденного вжитку та майно з місць загального користування. Дане майно є таким, що не підлягає до стягнення, атакож його вартість перевищує борг боржника.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги про скасування постанов головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 55787188 від 22 лютого 2018 року, державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 55905550 від 12 березня 2018 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення зі скаргою про скасування постанов головного державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Семенюка К. А. про відкриття виконавчого провадження № 55787188 від 22 лютого 2018 року, державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Адашинського М. С. про відкриття виконавчого провадження № 55905550 від 12 березня 2018 року до суду на дії державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця про скасування цих постанов відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги про скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про опис і арешт майна від 04 листопада 2016 року, актів опису й арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця в частині скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про опис і арешт майна від 04 листопада 2016 року, актів опису й арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року залишено без розгляду.

Судові рішення мотивовані тим, що 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1404-VIII«Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року. Відповідно до частини першої статті 12 вказаного Закону виконавчі документи пред`являються до примусового виконання протягом трьох років. Частиною п?ятою статті12 цього Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Пред`являючи повторно для примусового виконання виконавчий лист у справі №2/679/11/2014 від 10 січня 2014 року, Нетішинський професійний ліцей керувався Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року, в зв`язку з чим останнім не пропущено строк пред`явлення такого документа до виконання. Суд приймає до уваги аргументи боржника та її представника щодо поважності пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державних виконавців щодо відкриття виконавчих проваджень №55787188 від 22 лютого 2018 року та №55905550 від 12 березня 2018 року, з огляду на те, що ОСОБА_1 із оскаржуваною постановою ознайомилася під час візиту до Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 10 травня 2018 року. Факту отримання ОСОБА_1 рекомендованих листів про вручення оскаржуваних постанов не встановлено. Що стосується доповнень до скарги ОСОБА_1 , в яких остання просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про опис і арешт майна від 04 листопада 2016 року, акти опису і арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року та стягнути з Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, необхідно зазначити, що матеріали справи містять достатні та об`єктивні докази про те, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність постанови про опис і арешт майна 23 травня 2016 року, про що свідчать її підписи на актах опису й арешту майна від 06 та 16 травня 2016 року від вказаної дати. Представник заявника та сама ОСОБА_1 не заперечували ці обставини в суді. З того часу ОСОБА_1 дізналася про те, що дії та рішення державного виконавця порушують її права, натомість звернулася до суду зі скаргою на ці рішення та дії лише 24 травня 2018 року. За таких обставин її клопотання про поновлення процесуального строку в цій частині не підлягає задоволенню, а скаргу в частині вимог про скасування постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про опис і арешт майна від 04 листопада 2016 року, актів опису й арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року слід залишити без розгляду. Щодо вимоги в скарзі про стягнення моральної шкоди, то така вирішується в порядку позовного провадження, із зазначенням, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а не в порядку виконання судових рішень, тому в цій частині скарги також слід відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та задовольнити її скаргу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що вказуючи на неповажність причин пропуску мною строку на оскарження дій державного виконавця, не врахував, що до грудня 2017 року вона була безробітною та не мала змоги користуватися належною правничою допомогою. Адвокат із центру безоплатної правової допомоги свої обов?язки належним чином не виконав. Крім того, суд не звернув уваги на права, які порушено оскаржуваними постановами державного виконавця, оскільки арешт накладено на дитячі речі, що заборонено законом. Крім того, її позбавлено можливості брати участь у розгляді справи суді апеляційної інстанції, підпис на повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) вчинений від її імені іншою особою.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В силу статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як передбачено статтею 25 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV), який був чинним на час вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій щодо арешту майна, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За змістом статті 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні убанках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Постановами, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_1 мотивувала причини пропуску строку на оскарження актів опису та арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року, постанови про опис та арешт майна боржника від 04 листопада 2016 року тим, що у зв`язку із скрутним майновим становищем вона не мала змоги оплатити послуги адвоката, а призначений їй адвокат в порядку надання вторинної правової допомоги належним чином не виконав своїх обов`язків, що призвело до пропуску процесуальних строків.

Досліджуючи вказані обставини, суди дійшли висновку про те, що заявник пропустила строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в частині оскарження актів опису та арешту майна від 06 травня 2016 року та 16 травня 2016 року, постанови про опис та арешт майна боржника від 04 листопада 2016 року без поважних причин, оскільки з моменту підписання нею оскаржуваних актів в день їх складення вона дізналася про накладення арешту на належне їй майно державним виконавцем, однак до суду зі скаргою на вказані дії посадової особи державної виконавчої служби звернулася лише в липні 2018 року.

У рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції про права людини належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Кордова проти Італії» (№1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I, рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доводи заявника щодо причин пропуску строку в зв`язку з неналежним виконанням адвокатом своїх обов`язків щодо надання правової допомоги суди визнали неповажними з урахуванням тривалості періоду, який минув з дня, кола ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права, і до дня її звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця. Крім того, неналежне виконання адвокатом Максимчуком В .В. своїх обов`язків щодо надання правової допомоги заявнику, що вплинуло або могло вплинути на звернення заявника до суду із скаргою на дії посадових осіб органу ДВС, не підтверджено доказами.

Також апеляційний суд вказав, що акт опису та арешту майна від 06 травня 2016 року та постанова про опис та арешт майна боржника від 04 листопада 2016 року були складені державним виконавцем в процесі виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з кімнати в гуртожитку, і не стосується стягнення з боржника коштів. Тобто, опис було проведено з метою збереження майна боржника та її дитини, яке перебувало замісцем їх проживання, а не з метою їх подальшої реалізації.

Переоцінка досліджених судами обставин щодо поважності пропуску строку на оскарження постанов державного виконавця виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо доводів касаційної скарги про позбавленні можливості брати участь у розгляді справи суді апеляційної інстанції, необхідно зазначити, що заявником не спростовано належність іншій особі підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення (судової повістки) від її імені.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв