КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9657/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

12 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, 11 квітня 2019 року відповідач звернулася з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги відповідач додала клопотання, в якому просить зменшити суму судового збору за подання апеляційної скарги з 41 991,00 грн до фактично сплаченої нею суми 1 152,60 грн, посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином у клопотанні про зменшення розміру судового збору заявник повинен не лише навести обставини, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 8 листопада 2016 року, відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 4 від 11 квітня 2017 року, відомості про батька в актовий запис про народження дитини відповідача внесені відповідно до положень частини першої статті 135 СК України за вказівкою матері.

У відповідності до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, одинокою матір`ю вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Враховуючи, що ОСОБА_1 надані докази на підтвердження її статусу одинокої матері станом наквітень 2017 року, оскільки запис про батька її дитини зроблений відповідно до частини першої статті 135 СК України, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Проте наведене не дає апеляційному суду безумовно зменшити розмір судового збору саме до фактично сплаченої суми 1 152,60 грн, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження її реального матеріального стану, який дозволяв би визначити ступінь такого зменшення (довідка з податкового органу про доходи та перелік розрахунків та інших рахунків, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, витяги з державних реєстрів, тощо).

Окрім того, основним критерієм для визначення статусу одинокої матері є: виховання та утримування дитини без участі батька. Одержання жінкою аліментів від батька дитини, ведення з ним спільного господарства позбавляє статусу одинокої матері (довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, довідки з органу соціального захисту, тощо).

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Зважаючи на встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у відповідача пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами скаржника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови надання доказів скрутного матеріального стану) у даній справі дотримано.

За таких обставин, клопотання про зменшення розміру судового збору необхідно задовольнити частково, запропонувавши відповідачу надати докази її матеріального стану з метою визначення ступеню такого зменшення.

Крім того, варто зазначити, що розмір судового збору в даному випадку становить не 41 991,00 грн, як вказала відповідач, а 41 992,32 грн з огляду на наступні норми закону.

Як передбачено підпунктом 1.1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 4 цього Закону, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки оскаржуваним судовим рішення позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено у повному обсязі, то при зверненні з апеляційною скаргою на це рішення розмір судового збору обраховується виходячи з 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, та становить 41 992,32 грн.

За правилом частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши відповідачу строк для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.В. Ігнатченко