Житомирський апеляційний суд
Справа №278/61/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/61/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, про виключення відомостей про особу як батька дітей з актових записів про їх народження, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Зубчук І. В., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити відомості про нього як батька з актових записів про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинених виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 15 червня 2016 року.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 просив зупинити стягнення з нього аліментів на утримання малолініх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого Житомирським районним судом Житомирської області 31 жовтня 2018 року.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

На час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька дітей з актових записів про їх народження зупинено стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі судового наказу, виданого Житомирським районним судом 31 жовтня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема, зазначає, що в ухвалі суд не зазначив про те, чим саме стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей може вплинути на виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

Зупинивши виконання судового наказу про стягнення аліментів, суд фактично надав відповідачеві право не виконувати обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей, що не узгоджується з вимогами ст.ст.181-183 СК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

На думку представника позивача, апеляційна скарга є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач оспорює своє батьківство щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких він записаний у актових записах про їх народження.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які відповідач зобов`язаний сплачувати на підставі судового наказу , суд першої інстанції виходив з того, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, за правилами ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Отже, інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, внаслідок яких виконання рішення суду про задоволення позову буде утрудненим чи неможливим. Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Співмірність обраного судом виду забезпечення позову позовним вимогам передбачає, насамперед, оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Проте, інститут забезпечення позову рівною мірою захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

В даному випадку обраний судом вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами та порушує права неповнолітніх дітей на належне матеріальне утримання. До вирішення спору щодо батьківства позивач зобов`язаний сплачувати аліменти, які стягуються з нього на підставі судового наказу, який є чинним. Зупинення стягнення аліментів жодним чином не сприятиме виконанню рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Окрім того, зупинення стягнення аліментів суперечить загальним засадам цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За правилами ч.1 ст. 258 ЦПК України судовий наказ є одним із видів судового рішення.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року зазначено про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,376,381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді:

Повний текст судового рішення складений 18 червня 2019 року.