Справа № 161/71/18 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/541/19 Категорія: 47 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

представника позивача Наумовича Ю.С. ,

представника відповідача Богачука Я.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" про визнання недійсним договору оренди землі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - Наумовича Юрія Сергійовича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник Наумович Ю.С. , звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Кріс-Віт Україна» про визнання недійсним договору оренди землі.

Позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,81 га відповідно до державного акту на право власності на землю від 06.04.1999 року. В листопаді вона дізналась про те, що нібито вона підписала з відповідачем договір оренди земельної ділянки № 28 від 25.02.2011 року. Вказує, що даний договір вона не підписувала, доказом цього є висновок експертного дослідження від 08.12.2017 року №41, за змістом якого підпис виконані не позивачем, а іншою особою. Оскільки вона не підписувала договір оренди з відповідачем, отже договір укладений за відсутності її волевиявлення та без погодження з нею умов договору, що є підставою для визнання такого договору недійсним та повернення їй земельної ділянки.

Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 28 від 25.02.2011 року укладений між ОСОБА_3 та ТзОВ «Кріс-Віт Україна».

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 січня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2018 року відмовлено у задоволені заяви представника відповідача про відвід судді Ковтуненка В.В. в даній цивільній справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2018 року поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання на 12 липня 2018 року 10 год. 45 хв.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30 липня 2018 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ "Кріс-Віт Україна" про визнання недійсним договору оренди землі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ТзОВ "Кріс-Віт Україна" про визнання недійсним договору оренди землі залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Наумович Ю.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу скасувати.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача Наумовичем Ю.С. не було подано витребуваних судом доказів, без яких суд не може ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Такий висновок суду не ґрунтується на законі.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що в судовому засіданні, яке було призначено на 10.00 годин 14 березня 2019 року представника позивача - адвоката Наумовича Ю.С. було зобов`язано надати суду наступні документи:

- заяву адвоката Наумовича Юрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_3 до НДЕКЦ при УМВС України про проведення почеркознавчої експертизи; документи, які посвідчували повноваження адвоката Наумовича Юрія Сергійовича при зверненні до НДЕКЦ при УМВС України в інтересах ОСОБА_3. з заявою про проведення почеркознавчої експертизи; копії всіх документів, які долучалися до поданої заяви про проведення почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні, яке було призначено на 12.00 годин 20 березня 2019 року представником позивача - адвокатом Наумовичем Ю.С. було надано суду: - копію заяви адвоката Наумовича Ю.С. на ім`я директора Волинського НДЕКЦ МВС України Пододворного О.Б. про проведення почеркознавчого дослідження підписів (а.с. 152-153); оригінал договору про надання правової допомоги та доповнення до вказаного договору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та четвертої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Згідно з частиною десятою статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Пунктом 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою залишення позову без розгляду слугувало неподання представником позивача висновків експерта складених після 15 грудня 2017 року.

При цьому як встановлено в судовому засіданні в межах даної цивільної справи експертизи, окрім тієї за результатами, якої складено 08.12.2017 року висновок експертного дослідження № 41, не призначались та не проводились.

Відтак доказ про який суд вказував у своїй ухвалі не міг бути поданий позивачем або ж його представником.

Окрім того, в силу ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Відтак за наявності поданих сторонами доказів та за відсутності клопотань про витребування інших доказів, у суду було достатньо правових підстав для розгляду справи по суті та ухвалення рішення за наявними у справі доказами.

Крім того, помилковою та необґрунтованою є оцінка суду щодо часу виготовлення оригіналу договору про надання правової допомоги, оскільки оцінка часу виготовлення документу не є прерогативою суду, а відноситься до компетенції експертних установ та відповідних спеціалістів.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції не вказав, які конкретно докази не подані позивачем, при тому, що об`єктивно встановлено відсутність інших висновків експерта, окрім як від 08.12.2017 року.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Порядок витребування доказів врегульований ст. 84 ЦПК України. Матеріали справи не містять належним чином вмотивованої ухали суду про витребування доказів у якій би містилось вказівка про необхідність та підставність такого витребування.

З матеріалів справи вбачається, що докази, які суд просив надати, були надані представником позивача в судове засідання, яке відбулось 20 березня 2019 року. Відповідно до протоколу судового засідання від 20 березня 2019 року оголошено перерву до 22 березня 2019 року та лише 22 березня 2019 року постановлено оскаржувану ухвалу.

Крім того, судом першої інстанції порушено порядок виходу з нарадчої кімнати та вирішення питання про витребування доказів.

Безпідставне та необґрунтоване залишення позовної заяви без розгляду порушує право особи на справедливий розгляд справи в продовж розумного строку при тому, що провадження у даній справі відкрито 5 січня 2018 року, що є неприпустимим.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, оскаржувана ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 379, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - Наумовича Юрія Сергійовича задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2019 року в даній справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" про визнання недійсним договору оренди землі - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий :

Судді :