Провадження № 2/742/787/19
Єдиний унікальний № 742/1618/19
РІШЕННЯ
13 червня 2019 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ будинку -,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою просить суд виділити йому у власність в натурі 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення по житловому будинку під літ.А-1, 1-3 кімната площею 9,5 кв.м, 1-4 кімната площею 8,3 кв.м, по прибудові під літ.а 3-1, 1-1 тамбур площею 2,5 кв.м, 1-2 кухня площею 7,7 кв.м, 1-5 санвузол площею 28,8 кв.м. Загальною площею 30.8 к.м., житловою площею 17,8 кв.м, по надвірних будівлях та спорудах: літня кухня під літ.Ж-2, огорожа під літ№1 та №3, ворота під №2.
Аргументує свої вимоги тим, що він є власником 1 / 2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Іншими співвласником вищевказаного будинку є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Між ними в добровільному порядку встановлено порядок користування спірним будинком та фактично проведено розподіл житлового будинку з створенням окремих виходів до житлових приміщень. Проте не вирішено питання про виділення його частки в окремий та цілий об`єкт нерухомого майна.
Тому для безперешкодного користування своїм майном без погодження з іншим співвласником, йому необхідно виділити у власність в натурі належну йому частину будинку.
Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального провадження на 09 год. 00 хвилин 28 травня 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2019 року закрито підготовче судове засідання до 11 год. 00 хв. 13 червня 2019 року та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.06.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних до ОСОБА_4 про поділ будинку підлягає закриттю.
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до договору довічного утримання від 12 липня 2006 року, ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності 1 / 2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розміщену на земельній ділянці належній територіальній громаді м.Прилуки, взамін на зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати ОСОБА_5 утриманням та доглядом довічно(а.с.6,7)
Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2006 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1 / 2 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.8)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія АЕЕ № 509340 від 18 жовтня 2001 року, спадкоємцями спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в рівних частинах кожен. Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з 1 / 2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.39)
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04.11.1985 року , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. ІНФОРМАЦІЯ_3 )
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 в м.Прилуках Чернігівської області(а.с.26)
Згідно копії домової книги про реєстрацію громадян у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були зареєстровані за вказаною адресою на час смерті останньої, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.34-38)
Відповідно до довідки комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації`Чернігівської обласної ради №727 від 25.03.2019 року, станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 , по буд. під літ. А-1 зареєстровано 1 / 2 частина за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2001 р, видане Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-6761;
1 / 2 частина за ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 12.07.2006 року, посвідчений Л.М. Могиленко, приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі № 2695.
По будинку під літ.В-1. Будинок під літ.В-1 знесено. Право власності на цей будинок зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 12.07.2006 року, посвідчений Л.М.Могиленко, приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі за № 2694 - право власності не скасовано(а.с.4).
Згідно з висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна №9 від 20.03.2019 року, 1 / 2 частина об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі(а.с.5)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Ст.1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 жовтня 2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набули право власності в рівних частках кожен на 1 / 2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщину, яка складається з 1 / 4 частини житлового будинку за вказаною адресою отримав її син ОСОБА_3 , оскільки на час смерті останньої був зареєстрований зі спадкодавицею за однією адресою. Тому на даний час з урахуванням належної ОСОБА_3 частини вказаного житлового будинку, 1 / 2 частина всього будинку фактично перебуває у власності ОСОБА_3 .
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про міжнародно-правові механізми захисту права власності, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 р. та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу).
Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. 3, 4 ЦПК України).
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності.
Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За змістом цих норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 № 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".
Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18.06.2007 № 55.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників, а не можливість у майбутньому використовувати майно для заняття відповідною професійною діяльністю у тому ж обсязі та на тих самих умовах, як до поділу (виділу) чи порядок користування майном.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Вирішуючи даний спір, пріоритет слід надавати конвенційним та конституційним положенням про право власності, виходячи із розміру ідеальних часток у майні та технічної можливості поділу об`єкта.
Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (справа № 6-12цс13), оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.
Згідно п.2.22 ОСОБА_7 В.2.2-15-2005 у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньо квартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо.
Згідно п.2.24 ОСОБА_8 .2.2-15-2005 площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах - не менше 17 кв.м. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв.м, на дві - 14 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв.м, у дво- та більше кімнатних - 8 кв.м. Мінімальна площа робочої кімнати або кабінету -10 кв.м.
Згідно п.2.26 ОСОБА_9 2.2-15-2005 в однокімнатних квартирах замість кухонь допускається передбачати кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами та влаштування в них примусової вентиляції.
Згідно п.2.27 ОСОБА_8 .2.2-15-2005 в однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). У дво-, трикімнатних квартирах обох категорій слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). У квартирах, де чотири і більше кімнат, повинно бути не менше двох суміщених санвузлів, кожен з яких має бути обладнаний унітазом (вбиральня з умивальником та унітазом і ванна кімната з ванною, умивальником та унітазом).
Мінімальні розміри площі санвузлів:-суміщений санвузол (обладнаний ванною, умивальником, унітазом, місцем для пральної машини) - 3,8 м;
-ванна кімната (обладнана ванною, умивальником, місцем для пральної машини) - 3,3 кв.м;-туалет (вбиральня, обладнана унітазом і умивальником) 1,5кв.м; -туалет (вбиральня, обладнана унітазом без умивальника) 1,2 кв.м.
Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (із змінами і доповненнями) власникам, наймачам приміщень житлових будинків і гуртожитків надано право, зокрема, на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 ЖК Української РСР.
Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків та Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».
Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Переобладнання улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.
Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.
Виконання санітарно-гігієнічних вимог включає у себе вимоги до інсоляції, природного освітлювання, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень жилих будинків, захисту їх від шуму, вібрації, електромагнітного і радіоактивного випромінювання.
Природне освітлювання повинні мати як жилі кімнати та кухні, так і неканалізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків, сходові площадки і загальні коридори.
Висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням, повинні долучатися до матеріалів справи.
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року в справі № 640/6969/13-ц від 27.06.2018 року.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності Позивачу 1 / 2 частина та відповідачу ОСОБА_3 1 / 2 частина.
Відповідним висновком КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації встановлено можливість виділу в натурі 1 / 2 частини будинку належної позивачу.
Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.
За таких обставин позивачу підлягає виділу у власність в натурі 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення по житловому будинку під літ.А-1, 1-3 кімната площею 9,5 кв.м, 1-4 кімната площею 8,3 кв.м, по прибудові під літ.а 3-1, 1-1 тамбур площею 2,5 кв.м, 1-2 кухня площею 7,7 кв.м, 1-5 санвузол площею 28,8 кв.м. Загальною площею 30.8 к.м., житловою площею 17,8 кв.м, по надвірних будівлях та спорудах: літня кухня під літ.Ж-2, огорожа під літ№1 та №3, ворота під №2.
Право спільної часткової власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинити.
У ч.4 ст.10 ЦПК і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права.
За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
VI. Судові витрати.
Згідно вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд вирішує питання про повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ будинку задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у власність в натурі 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення по житловому будинку під літ.А-1, 1-3 кімната площею 9,5 кв.м, 1-4 кімната площею 8,3 кв.м, по прибудові під літ.а 3-1, 1-1 тамбур площею 2,5 кв.м, 1-2 кухня площею 7,7 кв.м, 1-5 санвузол площею 28,8 кв.м. Загальною площею 30.8 к.м., житловою площею 17,8 кв.м, по надвірних будівлях та спорудах: літня кухня під літ.Ж-2, огорожа під літ№1 та №3, ворота під №2.
Право спільної часткової власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя А.В. Коваленко