Номер провадження: 22-ц/813/1939/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі:

Представник позивача - ОСОБА_12.

Представник відповідача ОСОБА_1 .

Представник відповідача- ОСОБА_2 .

Третя особа- ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 , тертя особа - ОСОБА_3

- про визнання протиправним і скасування рішення, витребування майна,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи - Приморський РВ ДМС України в м. Одеса, ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова Олександра Євгеновича, Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

-про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

12 вересня 2017 р. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначала, що 27 грудня 2011 році між ОСОБА_3 та ПАТ «Астра Банк» укладений кредитний договір № 86014, за умовами якого Банк надав кредит в розмірі 360 000 грн., строком до 27.12.2016 року .

В якості забезпечення зобов`язання за цим Кредитним договором цього ж дня між нею та ПАТ «Астра Банк» укладений договір іпотеки за умовами якого вона передала в іпотеку банку нерухоме майно, яке належало їй на праві власності: квартиру АДРЕСА_1 .

11.02.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського МНО Літвіновим А.В. внесений запис про право власності : 13306563 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер : 28299155 від 17.02.2016 року, про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Дельта Банк» іпотечної квартири на підставі іпотечного договору № 1382 виданого 27.12.2011 року приватним нотаріусом Київського МНО Літвіновим А.В.

Позивач вважає, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за права власності за ПАТ «Дельта Банк» на спірне нерухоме майно, реєстрації зазначеного права відповідачами були порушені вимоги ст. ст. 35, 37 Закону України "Про іпотеку" щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку,банк набув у власність нерухоме майно, що є предметом іпотеки без її згоди, вартість квартири значно перевищує розмір боргових зобов`язань за кредитним договором.

Державним реєстратором не перевірено перехід права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки та їх обсяг від ПАТ «АСТРА БАНК» до ПАТ «Дельта Банк».

Позивач одночасно зазначила, що реєстратором порушений порядок реєстрації права власності у зв`язку зі зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, передбаченого Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень посилаючись на збільшення на 2.8 кв. м. загальної площі спірної квартири, а ніж визначено умовами договору іпотеки в зв`язку з реконструкцією. При цьому посилається на порушення вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо строку проведення державної реєстрації прав.

Посилаючись на те, що вона протиправно позбавлена права власності на квартиру АДРЕСА_1 з посиланням на вимоги ст.388 ЦК України просила витребувати у ОСОБА_4 спірну квартиру оскільки набув право власності на неї не з її волі.

Посилаючись на зазначене просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк»

- витребувати вказану квартиру від ОСОБА_4 на її користь.( т.1 а.с.2-16)

13.12.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами в яких просив суд:

- усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_5 та всіх мешканців з квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовував тим, що вказану квартиру набув у власність від ПАТ «Дельта Банк» за результатами відкритих електронних торгів (аукціону) на підставі договору купівлі - продажу квартири посвідченого 07.02.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є.. Позивач за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_5 перешкоджає йому в праві власності,квартиру не звільняє та забезпечена іншим житлом. ( а.с.т.1 а.с. 90-92).

У відзиві ОСОБА_4 його представник посилаються на безпідставність позовних вимог ОСОБА_5 , просили залишити їх без задоволення. ( а.с. 99-101 т.1)

У відзиві представник ПАТ «Дельта Банк» просив відмовити в позовних вимогах ОСОБА_5 посилаючись на те, що перереєстрація права власності спірного житла відбулась у визначеному Законом порядку. Зазначає, що сторони в іпотечному договорі передбачили у відповідному застереженні про передачу іпотеко держателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку , встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а тому у ПАТ «ДельтаБанк» існувала цілком законна правова підстава для задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом реєстрації права власності. Одночасно посилається на виконання Банком своїх зобов`язань, передбачених ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення ними позивача про порушення основного зобов`язання письмову вимогу, що підтверджено документально.( а.с.15-18 т.2)

У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_5 просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав того, що квартира була набути нею не за рахунок кредиту, а тому виселення без надання іншого постійного жилого приміщення є незаконним. Окрім того, до інших членів сім`ї ОСОБА_5 , які проживають у спірній квартирі, вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням позивачем не заявлено. ( т.2 а.с.50-54)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_5 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володмиировича, ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправним і скасування рішення, та витребування майна - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28299155 від 17.02.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» .

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 .

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5 судові витратив розмірі 960,00 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок) в рівних частках.

Стягнутj з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи - Приморський РВ ДМС України в м. Одеса, ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення та постановити постанову якою відмовити в позовних вимогах ОСОБА_5 а його, зустрічні вимоги - задовольнити, посилаючись на вимоги ст.376 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить скасувати зазначене рішення та постановити постанову якою відмовити в позовних вимогах ОСОБА_5 .. а зустрічні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційній скарги представник позивача ОСОБА_5 просить апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПАТ «Дельтта Банк» залишити без задоволення.( а.с.60-65 т.2)

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що районний суд порушив вимоги ст.36 Закону України «Про іпотеку» так як в Договорі іпотеки чітко визначені умови задоволення вимог кредитора передбачені п. п.2.15;5.7;5.8;7.5. Висновки суду про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливо лише на підставі окремо укладеного договору про задоволення вимог іпотеко держателя спотворені та вільно трактуються районним судом. Заявник звертає уваги на вимоги ст.37 Закону України «Про іпотеку» та умови позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, які сторони погодили у розділі 5 договору іпотеки від 27.12.2011 року які прирівнюються до окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 звертає увагу колегії апеляційного суду на порушення ОСОБА_5. п.2.4 Договору іпотеки де чітко зазначено, що іпотека поширюється і на будь-які приєднання до неї та на самовільну реконструкцію спірної квартири проведену без дозволу іпотекодержателя.

Заявник зазначає, що відступлення прав вимоги відбувається без згоди іпотекодавця, зареєстрований в державному реєстрі, відповідно до Закону України «Про іпотеку» та використаний реєстратором.

Одночасно звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 13 червня 2018 року по справі № 757/14247/13-ц відповідно до якої передбачено, що для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотеко держателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Заявник спростовує твердження позивача ОСОБА_5 щодо відсутності звіту про оцінку майна та зазначає, що в перелік документів за чинним законодавством не передбачено надання звіту про оцінку нотаріусу для проведення нотаріальних дій, пов`язаних з посвідченням угод з приводу відчуження нерухомого майна та визначення бази оподаткування у процентному співвідношені від вартості відчуженого нерухомого майна, який виступає у статусі державного реєстратора для проведення реєстраційних дій.

ОСОБА_4 посилається на порушення судом вимог ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України та вимог ст. 391 ЦК України . При цьому зазначає , що колишній власник спірної квартири не є його родичем та забезпечена житлом.( а.с.113-118 т.2)

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» посилається на ті ж правові підстави, що викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_4 та на те, що ними виконані всі правові підстави для реєстрації права власності на іпотечне майно в позасудовому порядку. Зазначає наявність доказів на підтвердження отримання ОСОБА_5 поштового відправлення № 26.08.2015/02 про порушення основного зобов`язання. При цьому зазначає, що ані умовами між сторонами іпотечного договору, ані положеннями діючого законодавства не покладено обов`язок на іпотекодержателя надсилати повідомлення про порушення основного зобов`язання та/ або іпотечного договору виключно цінним листом з описом вкладення, посилаючись на постанову ВСУ від 12 березня 2018 року по справі № 464/9160/16-ц( провадження № 61-150 св17).

У відповіді на відзив представник ОСОБА_5 . звертає увагу колегії суддів на положення ст.35 ч.1 Закону України «Про іпотеку» та на п.57 Порядку державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки з посиланням на те, що саме на Банк лежить обов`язок довести, як факт надіслання відповідної вимоги іпотекодавцю та боржнику так і факт особистого отримання такої вимоги та зазначає відсутність таких доказів.

При цьому посилається на значне перевищення вартості іпотечної квартири від суми боргу та на правові підстави неможливості відшкодування її різниці.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ПО СПРАВІ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

В судове засідання державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Літвінов Артем Володимирович, треті особи - Приморський РВ ДМС України в м. Одеса, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, представник Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 районний суд виходив з необхідності додержання балансу інтересів сторін який порушений в наслідок спричинених незаконними діями відповідачів. При цьому виходив з відсутності застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в іпотечному договорі та відсутності окремого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем про можливий спосіб звернення на іпотечне майно в позасудовому порядку шляхом визнання права власності на іпотечне майно. Одночасно суд виходив з недоведеності іпотекодержателем факту надсилання повідомлення ОСОБА_5 про порушення основного зобов`язання та /або іпотечного договору та факт отримання такої вимоги нею особисто та відсутність належного доказу про вартість іпотечного майна , значне перевищення вартості спірної квартири суми заборгованості. Районний суд також обґрунтовував свій висновок неможливістю одночасного застосування декількох способів звернення на предмет іпотеки .

Відмовляючи в зустрічних вимогах ОСОБА_4 районний суд виходив протиправності рішення державного реєстратора-приватного нотаріуса Літвінова А.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень від 17.02.2016 року та його скасуванням . Hайонний суд дійшов висновку, що іпотечне майно вибуло з володіння ОСОБА_5 поза її волею, що в силу ст.388 ЦК України дало підставу для витребування спірної квартири у ОСОБА_4

Відмовляючи в зустрічних вимогах, районний суд виходив з їх необґрунтованості з врахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Розподіляючи судові витрати районний суд застосував вимоги ст.141 ЦПК України.

Судова колегія з таким судженням районного суду погодитись не може з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено , сторонами не оспорюється, що 25 грудня 2011 року позивач ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Лічман І.М. , набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

27 грудня 2011 року між ОСОБА_3 , та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір № 86014, за умовами якого Банк зобов`язався надати у кредит позичальнику грошові кошти у розмірі 360 000.00 гривень, строком до 27.12.2016 року.

Того ж дня, 27 грудня 2011 року в забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором, між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Агакішевою Т.А., реєстровий номер 1382, за умовами якого ОСОБА_5 передала в іпотеку ПАТ «Астра Банк» нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимог відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним іпотечним договором .ПАТ «Астра Банк» передало ( відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в наслідок чого ПАТ «Дельта Банк» стало новим кредитором у зазначених зобов`язаннях, а в наслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників.

За таких обставин до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до повного,належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами та набуто статусу кредитора відповідно до вимог ст. ст.512,513,514,516,517 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема , є договори та інші правочини.

В Договорі іпотеки, що був укладений між Банком та іпотекодавцем, чітко визначено умови задоволення вимог кредитора в п. 2.15 (у випадку невиконання Позичальником зобов`язань за основним зобов`язанням, іпотекодержатель має право набути право власності на предмет іпотеки...); в п. 5.7. (визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки); п.5.8 (про права іпотекодержателя); п. 7.5. договору іпотеки.

Пунктом 7.1. договору іпотеки чітко встановлено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і нотаріального посвідчення.

За своєю правовою природою Розділ 5 Договору іпотеки від 27.12.2011 року є застереженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке в силу ст. 36 Закону України «Про іпотеку» прирівнюється до окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Розділ 5 Договору іпотеки від 27.12.2011 року містить всі істотні умови договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме умови за яких у іпотекодержателя виникає право звернення стягнення на предмет іпотеки та погодженні сторонами позасудові способи звернення стягнення на предмет іпотеки, які іпотекодержатель вправі застосовувати за власним вибором в односторонньому порядку.

Пунктом 7.5. Договору іпотеки сторони погодили, що правові наслідки переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки регламентується договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який міститься в цьому іпотечному договорі.

Отже, зі змісту п. 7.5 Договорі іпотеки слідує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя - це іпотечне застереження, яке міститься у Розділі 5 Договору іпотеки.

Договір іпотеки не містить умов, які би вимагали від сторін укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Висновок районного суду про те, що звернення стягнення не предмет іпотеки можливо лише на підставі окремо укладеного договору про задоволення вимог іпотекодержателя грунтуються на спотворенні змісту абз. 4. п. 5.7 Договору іпотеки відповідного до якого - за вибором іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено в позасудовому порядку згідно з умовами Договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №53656009 від 19.02.2016 року, а саме розділу «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» актуальною на час здійснення державної реєстрації права власності була загальна площа квартири 89,2 кв.м, житлова - 47,9 кв.,

Саме така квартира передана в якості забезпечення.

Районний суд не взяв до уваги, що відповідно до норм чинного законодавства України та умов іпотечного Договору, будь-яка реконструкція приміщення, що знаходиться під іпотекою, має проводитись виключно з дозволу іпотекодержателя. Позивачем не було надано суду доказів отримання такої згоди Банку на реконструкцію майна

Позивачем належним чином не зареєстровані зміни, які відбулися з об`єктом нерухомості.

З врахуванням зазначеного, судова колегія приходить до висновку, що проведення реконструкція без дозволу іпотекодержателя не породжує прав на таку реконструкцію у іпотекодавця, не тягне за собою внесення змін про права власності до Державного реєстру права стосовно об`єкту нерухомого майна, який виступає у якості забезпечення виконання грошового зобов`язання, а тому висновок районного суду що іпотечна квартира має інші індивідуально визначені розміри є помилковим .

Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 13 червня 2018 року по справі № 757/14247/13-ц для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Вимога про надання державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки звіту про оцінку предмета іпотеки містилась у п. 3 п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 22 червня 2011 р. № 703. який втратив чинність на підставі Постанови КМ № 868 від 17.10.2013 року.

Пункт 61 чинного на момент проведення спірної державної реєстрації прав Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 не містить вимогу про надання державному реєстру прав звіту про оцінку предмету іпотеки для проведення державної реєстрації права на підставі договору іпотеки.

На відміну від Порядку від 22 червня 201 1 р. № 703, що втратив вичиніть, положення Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 р. № 1127 узгоджено між собою та приведено у відповідність із податковим та цивільним законодавством України.

Зокрема, виключення звіту про оцінку із переліку документів, що надаються державному реєстратору прав для проведення державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки узгоджується із рештою положень постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, відповідно до яких державний реєстратор перевіряє наявність документів із якими закон пов`язує перехід права власності на предмет іпотеки, але не вправі перевіряти обґрунтованість пред`явлених вимог іпотекодержателя.

Проте, відповідно до Іпотечного договору від 27 грудня 2011 року пунктом 5.7. підпунктом 1 сторони передбачили, що перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки здійснюється в позасудовому порядку шляхом письмового повідомлення іпотекодавця,з дотриманням вимог ст.37 Закону України « Про іпотеку». Іпотекодаржатель набуває у власність предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.( т.1 а.с. 31)

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що Іпотекодержателем реєстратору був наданий звіт про оцінку спірної квартири на 10.02.2016 року та згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності вартість квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці Банку, становить 954 629, 00 грн.( а.с.227-228 т.1)

За таких обставин, посилання позивача про відсутність звіту про оцінку спірної квартири не відповідає дійсності та не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

Посилання на невідповідність визначеного розміру дійсній вартості іпотечного майна виходить за межі предмету доказування та не позбавляє права позивача звернутись до суду за захистом порушених прав на загальних підставах.

11 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся із заявою про реєстрацію права власності на квартиру під АДРЕСА_1 , до державного реєстратора - приватного нотаріуса Літвінова А.В., та 17.02.2016 року останнім було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28299155 від 17.02.2017 року, про державну реєстрацію на праві власності за ПАТ «Дельта Банк» вказаної квартири та внесений запис до реєстру прав про право власності: 13306563.

Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28299155 від 17.02.2017 року, відповідачем - державним реєстратором Літвіновим А.В., як підставу виникнення права власності за ПАТ «Дельта Банк» визначено: іпотечний договір номер: 1382, виданий 27.12.2011 року приватним нотаріусом Одеського МНО Агакішевою Т.А..

Отже, районний суд прийшов правильного висновку, що спірні правовідносини пов`язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди - іпотечного договору від 27 грудня 2011 року, укладеного як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ст. 36 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-1851 цс 15 від 30.03.2016) задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна при наявності у іпотечному договорі застереження про задоволення вимог є виключно позасудовий спосіб врегулювання спору

Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 13 червня 2018 року по справі № 757/14247/13-ц зазначено, що банк не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

У чинному законодавстві відсутній такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як визнання права власності на предметі іпотеки за рішенням суду, який на думку суду було застосовано, одночасно із проведенням державної реєстрації права власності за банком на предмет іпотеки.

Звертаючись до суду банк обрав не вірний спосіб захисту своїх, тому висновок районного суду щодо подвійність стягнення іпотечного майна оцінюється судовою колегією критично так як іпотеко держатель має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку. Та не перешкоджає йому застосувати інші, встановлені законом України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною другою статті 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

-відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

-відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

-відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

-наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

-наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 1);

-приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (пункт 2).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина третя статті 17 Закону № 1952-IV).

Згідно з частиною першою статті 35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Матеріали справи підтверджують, що 25.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу боржника та поручителя ОСОБА_5 направив лист -вимогу № 31.4-08/9029/15 в якому інформував щодо порушення іпотетечного договору та наявність заборгованості за кредитним договором та повідомив про наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки( а.с.188 т.1).

Матеріали справи підтверджують, що це повідомлення вона отримала 31.08.2015 року.( а.с.187 а т.1)

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, як і порядок проведення такої реєстрації встановлює Кабінет Міністрів України (частини друга, тринадцята статті 15 Закону № 1952-IV).

Так, відповідно до пункту 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, пунктом 46 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9 та 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

З врахуванням наявності у реєстратора відповідного застереження у договорі іпотеки та направлення іпотекодавцю вимогу про усунення порушень основного зобов`язання було підставою для здійснення реєстрації права власності за іпотеко держателем, а тому висновок районного суду щодо порушення реєстратором Закону України «Про іпотеку» є помилковим.

Послання позивача на не співмірність розміру боргових зобов`язань вартості квартири не може бути підставою для задоволення її позовних вимог так як виходить за межі предмета доказування. Позивач не позбавлена права на звернення до суду за захистом свого права на загальних підставах.

З врахуванням того, що спірна квартира вибула від ОСОБА_9 на підставі іпотечного договору, вимоги ОСОБА_9 про витребування її у ОСОБА_4 з підстав ст.388 ЦК України не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2. 4. 7 та 11 до Конвенції» закріпленні принципи непорушності права приватної власності, яких означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові, право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1. ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Виходячи з того, що квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_10 останній має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_5 спірну квартиру не звільняє, та перешкоджає ОСОБА_4 у здійсненні ним права власності.

ОСОБА_9 на праві власності належить ј частка квартири АДРЕСА_2 в якій вона зареєстрована та постійно проживає.( а.с.80 т.1)

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог про усунення перешкод в праві власності шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги щодо виселення всіх проживаючих з ОСОБА_5 задоволенню не підлягають оскільки позов до них не заявлений, до участі в праві не залучені.

В силу ст.376 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що районним судом неповно з`ясовані обставини по справі, що мають значення для справи, ОСОБА_9 не довела, що проведення державної реєстрації права власності на ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки відбулось з порушенням чинного законодавства, висновки суд невідповідають обставинам по справі та районним судом порушені вимоги матеріального та процесуального права, що дає підстави для скасування судового рішення повністю та ухваленням нового рішення яким вимоги ОСОБА_9 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 , тертя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення, та витребування майна залишити без задоволення, а зустрічні вимоги - задовольнити та усунути перешкоди ОСОБА_4 в праві власності шляхом виселення ОСОБА_11 зі спірного житла.

В силу ст.141 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що понесені судові витрати ОСОБА_4 за подачу зустрічного позову в розмірі 640 грн. та подачу апеляційної скарги в розмірі 3171,60 коп., а ПАТ «Дельта Банк» за подачу апеляційної скарги - 1920 грн. підлягають стягненню з позивача ОСОБА_9 так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року- скасувати, постановити постанову.

Позовну заяву ОСОБА_5 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова Артема Володимировича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4 , тертя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення, та витребування майна залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третіх особіб - Приморський РВ ДМС України в м. Одеса, ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

В решті позову-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесений судовий збір в розмірі 3 811 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесений судовий збір в розмірі 1920 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 03.05.2019 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра