Справа №133/819/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

05.06.2019 року

складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Дем`янюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по договору позики в сумі 114072 грн., що еквівалентно 4200 доларів США та судові витрати у розмірі 6140 грн. 72 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 січня 2018 року відповідач відповідно до боргової розписки на один рік позичив у нього 2800 доларів США, при цьому з цієї суми зобов`язався виплачувати відсоток, а саме: 100 доларів США щомісячно.

До грудня 2018 року він неодноразово спілкувався з відповідачем з приводу повернення йому боргу, на що останній обіцяв, що поверне борг вчасн, проте до цього часу борг не повернув.

На сьогоднішній день відповідач заборгував йому 4200 доларів США, що еквівалентно 114072 грн. по офіційному курсу НБУ доларів США по відношенню до гривні станом на 20 березня 2019 року становить 27,16 грн. за 1 долар США., в добровільному порядку борг не повертає, що змусило його звернутися до суду за захистом свого права.

Позивач та його представник адвокат Дем`янюк В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили обставини, зазначенві вище та просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з поясненнями чи запереченнями (Відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2018 року відповідач ОСОБА_2 відповідно до боргової розписки на один рік позичив у ОСОБА_1 . 2800 доларів США, при цьому з цієї суми зобов`язався виплачувати відсоток, а саме: 100 доларів США щомісячно (а.с.6).

Станом на день подання позовної заяви до суду відповідач не повернув борг позивачу, на телефонні дзвінки не реагує, уникає ОСОБА_1 та грошові кошти не виплачує. Таким чином, відповідач заборгував позивачу 4200 доларів США, що еквівалентно 114072 грн. рахуючи по офіційному курсу НБУ доларів США по відношенню до гривні станом на 20.03.2019, що становить 27,16 грн. за 1 долар США (а.с.7).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.545 ЦК України,прийнявши виконання зобов`язання,кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.Якщо боржник видав кредиторові борговий документ,кредитор,приймаючи виконання зобов`язання,повинен повернути його боржникові.У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці,яку він видає.Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму

грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

31.10.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до позиції Верховного Суду постанові від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Враховуючи, що відповідач заборгував позивачу 2800 доларів США основного боргу та 1400 доларів США відсотків за користування коштами за 14 місяців, що еквівалентно 114072 грн. рахуючи по офіційному курсу НБУ доларів США по відношенню до гривні станом на 20.03.2019, що становить 27,16 грн. за 1 долар США, тому суд вважає, що саме таку суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивава.

Позивач просить стягнути також на його користь понесені судові витрати , що складаються з судового збору та витрат за надання правничої допомоги на загальну суму 6140 грн 72 коп.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи , відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1140,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн., а всього, 6140,72 грн., тому суд вважає , що відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

.

Керуючисьст.ст.203, 207, 509, 526, 1046-1048 ЦК України, ст. ст. 76-80, ч.ч.1,5,6 ст.81, ст.ст. 133,141, 263 , 264,265,268, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору пози ки в сумі 114072 грн ( сто чотирнадцять тисяч сімдесят дві грн ) що еквівалентно 4200 доларів США .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6140 грн 72 коп. ( шість тисяч сто сорок грн 72 коп ).

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, то строк на апеляційне оскарження обчислюється з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 10 червня 2019 року.

Суддя : Воронюк В.А

.

05.06.2019