ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/3071/18

провадження № 22-ц/4809/1064/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.

учасники справи:

позивач - Олександрійська міська рада Кіровоградської області,

відповідачі - ОСОБА_1 , Відділ в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

треті особи- Обслуговуючий кооператив «Садово-городнє товариство «Івушка», Приватне підприємство «Геомарк»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Олександрійської міської ради Кіровоградської області на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року у складі судді Нероди Л. М. і

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року повернуто заяву Олександрійської міської ради Кіровоградської області про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що заява про забезпечення позову не містить достатніх відомостей та посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру, щодо земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 , унеможливить виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі Олександрійська міська рада Кіровоградської області просить скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року та скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0, 0300 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що 25 квітня 2019 року відповідач зареєстрував в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0, 0300 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , яка утворилась після об`єднання земельних ділянок площею 0,0158 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 та площею 0,0142 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , при цьому, право власності на неї в реєстрі речових прав відповідач не зареєстрував.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та необґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Від адвоката Шило Алли Олександрівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що у серпні 2018 року Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та Відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просила визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 28 травня 2019 року, площею 1199,85 кв.м, цільове призначення - для ведення садівництва, виданий ОСОБА_1

22 квітня 2019 року від представника позивача до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборонити внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру, щодо земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_5 .

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить достатніх відомостей та посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру унеможливить виконання судового рішення.

Проте з такими доводами суду першої інстанції погодитися неможна з огляду на таке.

За приписами статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, заяву про забезпечення позову може бути повернуто судом у випадках, якщо заяву подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Суд першої інстанції зазначає, що в заяві немає посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення, але статтею 151 ЦПК України не передбачено обов`язкове посилання в заяві на докази.

Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, що переглядається, можна дійти висновку, що ухвала мотивована тим, що суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, але при цьому постановляє ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову, що є неприпустимим, оскільки підстави для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову та підстави для повернення заяви про забезпечення позову є взаємовиключними.

Повертаючи заяву про забезпечення позову з підстав невідповідності її вимогам ст.151 ЦПК України суд не вправі був входити в обговорення про наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову.

Суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виніс ухвалу з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, безпідставно повернув заяву про забезпечення позову, тому відповідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі Олександрійська міська рада просить скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0300 га кадастровий номер НОМЕР_2 .

Оскільки судом першої інстанції вказані вимоги не розглядалися і з цього питання рішення не ухвалювалося, апеляційний суд не входить в обговорення зазначеної вимоги.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Олександрійської міської ради Кіровоградської області задовольнити частково.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко