Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 742/2664/18-ц

провадження № 61-1303св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - державне підприємство «Спецагролізинг»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

19 вересня 2018 року у складі судді Павлова В. Г. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Губар В. С. Вінгаль В. М., Кузюри Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У серпні 2018 року державне підприємство «Спецагролізинг» (далі - ДП «Спецагролізинг») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому, посилаючись на положення статей 16, 1212 ЦК України, просило зобов`язати ОСОБА_1 повернути ДП «Спецагролізинг» три комбайни зернозбиральні: комбайн зернозбиральний КЗС-812СХ зав. 229, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайн зернозбиральний КЗС-812СХ зав. 232, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайн зернозбиральний КЗС-9-1 «Славутич» зав. 1077, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків, діючи як посадова особа ДП «Спецагролізинг», на підставі видаткової накладної отримав сільськогосподарську техніку.

Згідно наказу ДП «Спецагролізинг» від 29 січня 2016 року № 1-К

ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку з відсутністю на роботі більше чотирьох місяців, але ОСОБА_1 зазначене майно не повернув і місцезнаходження майна не повідомив.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 19 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 було набуто майно в силу перебування його в трудових відносинах з ДП «Спецагролізинг», тобто беззаперечно був наявний трудовий договір та відповідне зобов`язання ОСОБА_1 , як підпорядкованого працівника, отримати зернозбиральні комбайни на підставі видаткових накладних, а відтак застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України є безпідставним.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ДП «Спецагролізинг» залишено без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 19 вересня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ДП «Спецагролізинг», апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

28 грудня 2018 року ДП «Спеціагролізинг» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що на момент звернення до суду будь-які відносини між сторонами припинені. Відтак у відповідача не залишилось жодних обов`язків перед позивачем, крім повернення власнику його майна, яке опинилось у відповідача за наявності правових підстав, які згодом відпали.

Апеляційний суд помилково застосував норму частини третьої статті 233 КЗпП України.

Позовні вимоги не ґрунтуються на трудовому договорі і не полягають у відшкодуванні шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

Доводи інших учасників справи:

13 лютого 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду відзив, в якому просить касаційну скаргу ДП «Спецагролізинг» залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

05 лютого 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

07 лютого 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 перебував на посаді заступника директора ДП «Спецагролізинг».

На підставі наказу № 003-п від 12 вересня 2014 року «Про призначення матеріально-відповідальних осіб за майно підприємства» ОСОБА_1 призначений відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей, в тому числі і комбайну зернозбирального КЗС-812СХ зав. 229, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайну зернозбирального КЗС-812СХ зав. 232, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайну зернозбирального КЗС-9-1 «Славутич» зав. 1077, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується також і видатковими накладними № 34 від 21 листопада 2014 року, № 44 від 26 листопада 2014 року.

Наказом директора ДП «Спецагролізинг» № 1-К від 29 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади заступника директора ДП «Спецагролізинг» з 29 жовтня 206 року у зв`язку з нез`явленням на роботі упродовж більше чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності через загальне захворювання (пункт 5 частина перша статті 40 КЗпП України). Вказаний наказ про звільнення відповідачем не оскаржувався.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на положення статті 1212 ЦК України та просив зобов`язати ОСОБА_1 повернути спірні комбайни.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана поверну потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Поряд з цим, відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Згідно частини першої статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, виконує правила внутрішнього трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильних висновків про відмову в задоволенні позову, оскільки отримання ОСОБА_1 спірного майна відбулось на підставі трудового договору та перебуваючи в трудових правовідносинах із ДП «Спецагролізинг», а у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Спецагролізинг» залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

19 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун В. І. Крат
В. П. Курило