КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7992/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

03 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до укладеного між банком та відповідачем договору б/н від 21 травня 2012 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції, а тому відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилам не свідчить про те, що договір не був укладений. Із виписки про рух коштів на картковому рахунку вбачається, що за час дії договору, відповідач активно користувався банківською карткою із встановленим кредитним лімітом. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, своєчасно погашення заборгованості за кредитом не здійснила, у зв`язку з цим має заборгованість.

Ухвалою апеляційного суду від 02 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року, справу призначено до розгляду на 03 червня 2019 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Колегією суддів порушено питання про зупинення апеляційного провадження у справі на підставі пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України (перегляд судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду).

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року підлягає зупиненню, виходячи з такого.

Право суду зупинити провадження у справі передбачено статтею 252 ЦПК України.

На підставі вказаної норми суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 21 травня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 серпня 2018 року має заборгованість в сумі 188 448,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 3 997,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 178 901,32 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 5 549,27 грн. Відповідач на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача. Враховуючи викладене, позивач у судовому порядку просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 110 479,46 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3 997,86 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 21 травня 2012 року по 29 січня 2018 року в сумі 106 481,60 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із того, що витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Оскільки за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

27 лютого 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на підпункт 7 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала мотивована тим, що колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником. Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами. Оскільки наведений вище правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, тому колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року прийнято для продовження розгляду цивільну справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду у порядку письмового провадження.

Наведене свідчить про те, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення у справі № 342/180/17-ц, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц.

Керуючись ст.ст. 252, 253 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зупинити до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий

Судді: