Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за заявою ОСОБА_2 від 22.06.2017 року Черкаським районним відділенням поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області 11.07.2017 року внесені відомості до ЄРДР і розпочато розслідування. 11.12.2017 року позивачу слідчим Черкаського РВ повідомлено про підозру за ч.2 ст.125 КК України, 12.12.2017 року в якості заходу забезпечення кримінального провадження йому обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та в подальшому кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 направлено для розгляду в Черкаський районний суд Черкаської області (№707/2598/17). Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.06.2018 року позивача визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдано. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання судом скасовано. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.12.2018 року апеляційні скарги прокурора Черкаської місцевої прокуратури та потерпілої ОСОБА_2 залишені без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без змін. Посилаючись на норми ЦПК України, КПК України та Конституції України зазначає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав органами досудового слідства. Згідно до ч.3 ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідство чи судом. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлено мінімальну заробітну плату на 2019 рік у місячному розмірі 4173 грн. З урахуванням викладеного та того, що позивач перебував під слідством та судом з 11.12.2017 року (дата оголошення про підозру) по 04.12.2018 року (дата набрання законної сили вироком суду) розраховує розмір мінімального відшкодування йому моральної шкоди 49268 грн. (мінімальна заробітна плата в розмірі 4173 грн. помножена на 11 місяців 25 днів). Однак вважає, що в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу завдана моральна шкода в загальному розмірі, що становить 100000 грн. Оскільки, протягом цього періоду був у постійному психологічному напруженні, що негативно вплинуло на його психологічний стан, працездатність, продуктивність праці та відносини в сім`ї. Обмеження щодо неможливості виїзду за межі Черкаської області негативно впливали на його заробіток.

Не погоджуючись з позовними вимогами представником відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області 05.03.2019 року надано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти позовних вимог позивача у повному обсязі. Зазначає, що позивачем не дотримано вимоги п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, згідно якої у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивач повинен належним чином довести факти, що свідчать про існування правовідносин з приводу яких виник спір та порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Зазначає, що надані суду позивачем матеріали також не доводять факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте його представником подана заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 грудня 2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Та покладено на останнього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та виправдано його за цим обвинуваченням за недоведеністю вчинення саме ним даного злочину. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у виді особистого зобов`язання скасовано. Цивільний позов Черкаської місцевої прокуратури залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишено без задоволення. Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 27 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 17 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ч.1 ст.130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлює випадки, умови та порядок відшкодування шкоди.

Згідно з п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури, суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладена арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інші: процесуальних дій, що обмежують права громадян. Наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Статтею 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури, суду" визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 13 цього Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільний законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з положенням п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Судом установлено, що фактично незаконне перебування позивача під слідством було у період з 11.12.2017 року до 04.12.2018 року, тобто до часу постановлення ухвали апеляційного суду Черкаської області, якою залишено без змін виправдувальний вирок Черкаського районного суду Черкаської області, тобто набрання вироком законної сили.

За час незаконного перебування під слідством та судом, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу. Притягнення позивача до кримінальної відповідальності позбавила його шансу будувати власне життя, робити кар`єру. Позивач протягом даного часу змушений був терпіти обмеження прав та свобод людини та громадянина, що суттєво відзначилося на його психологічному стані. Таким чином, змінився його звичний життєвий уклад, а в результаті весь цей час він перебував у стані психологічного напруження і стресі.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках тощо.

Статтею 8 Закону України від 23.11.2018 року «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в 2019 році у місячному розмірі 4173 грн.

Позивач вважає, що в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому завдана моральна шкода в загальному розмірі 100000 грн. Проте, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 49268 грн. (11 місяців 25 днів - час незаконного перебування під слідством ОСОБА_1 х 4173 грн.). Суд вважає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є таким, який має бути відшкодований за відповідний період, внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Зазначений розмір завданої моральної шкоди відповідає вимогам Закону України "Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури, суду". Позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що йому завдана моральна шкода саме у розмірі 100000 грн., відносно ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який не є найбільш суворим запобіжним заходом та не пов`язаний з позбавленням волі. Позивач обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що кваліфікується як злочин невеликої тяжкості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі викладено суд вважає, що достатнім та відповідним вимогам законодавства розмір завданої моральної шкоди позивачу становить 49268 грн.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.35 вказаного вище Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15 квітня 2015 року №215, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України.

Згідно п.10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завдане громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», затвердженого наказом Міністрества юстиції, Генеральної прокуратури та Міністрества фінансів України від 04.03.1996 року громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Згідно квитанції про надання юридичних послуг від 17.01.2019 року та розрахунку (опису) послуг адвоката у зв`язку з наданням юридичної допомоги, позивач поніс судові витрати за надані юридичні послуги в розмірі 3000 грн., що підлягають стягненню з державного бюджету на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в порядку відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 49268 (сорок дев`ять тисяч двісті шістдесят вісім ) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в порядку відшкодування витрат, понесених за надання правової допомоги в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Черкаської області безпосередньо або через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення..

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Морозов