ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5574/19 Справа № 216/3400/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/3400/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2019 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі заочного рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2012 року він є платником аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року розмір аліментів було зменшено, з 1/3 частини до 1/6 частини від заробітку на користь ОСОБА_3 , оскільки старша дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні.

Крім того, судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2018 року з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року до досягнення нею повноліття.

На теперішній час на його утриманні перебувають двоє дітей, на утримання яких він витрачає 1/3 частину його доходу. Крім того він, визнаний особою з інвалідністю третьої групи, хворіє, факт того, що в сукупності стягнення з відповідача складатимуть 50 % доходу негативно вплине на його матеріальний стан. У зв`язку з чим він просить суд зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2018 року, який стягується з нього на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця; зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року, який стягується з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/6 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. На теперішній час, з позивача рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2019 року стягуються аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частки від його доходу до досягнення дитиною трьох років. Судом першої інстанції не враховано стан здоров`я позивача та зміни його матеріального стану. Бажає щоб діти, кожен окремо, отримували рівні частки аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для зміни розміру аліментів, недоведеності позивачем зміни його матеріального становища, пріоритету інтересів дитини та з обов`язку позивача утримувати його неповнолітніх дітей.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги зміною його матеріального та сімейного стану, що унеможливлює сплату аліментів у розмірі, визначеному судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2018 року та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2016 року, що становить у сукупності більш ніж 50% його заробітку (доходу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, на користь матері ОСОБА_3 . (а.с. 8).

04 травня 2018 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 , яким стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісяця, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.03.2018 року (а.с. 9).

Згідно висновку МСЕК від 26.01.2011 року ОСОБА_1 визнано людиною з інвалідністю третьої групи з 24 січня 2011 року на безстроковий термін ( а.с. 110,10- зворот).

14 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька ОСОБА_7 (а.с.46,48).

Відповідно довідки про доходи ОСОБА_1 працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та його заробітної плати за період з 01.06.2018 року по 28.02.2019 року утримано та перераховано аліментів в сумі 39964,58 грн. ( а.с. 43).

Отже, матеріалами справи підтверджено зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів ОСОБА_1

При вирішенні позову суд не врахував обставини справи та прийшов до помилкового висновку, що не встановлено правових підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Колегія суддів вважає за прийнятними доводи апеляційної скарги позивача щодо неврахування судом першої інстанції доказів зміни його сімейного та матеріального стану та наявності підстав для застосування ст. 192 СК, в зв`язку з вищевикладеним.

Посилання позивача на наявність, на теперішній час, рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого рогу від 18.03.2019 року, яким з позивача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частки від його доходу до досягнення дитиною трьох років, проте на підтвердження цієї обставини копію рішення не додав до матеріалів справи, колегією суддів сприймаються критично.

При цьому, дана обставина не позбавляє права позивача, у встановленому законом порядку, звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на зміну матеріального та сімейного стану.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Бажання позивача сплачувати у рівних частках аліменти на дітей, а саме у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) на кожного, колегією суддів приймаються до уваги, проте, виходячи з того, що діти мають рівні права на утримання від батьків, колегія суддів дійшла висновку, що зменшення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/8 частини, буде не достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Приймаючи до уваги, що позивач офіційно працює, відсутності погіршення стану його здоров`я на теперішній час з моменту стягнення аліментів на дітей, бажання та обов`язку сплачувати аліменти, колегія суддів вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, що не буде надмірним тягарем для позивача, а його вимоги про зменшення аліментів до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача на кожну дитину не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він має групу інвалідності та хворіє, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивача визнано людиною з інвалідністю третьої групи у 2011 році, тобто дана обставина була наявна на момент винесення рішень про стягнення аліментів. Матеріали справи не містять письмових доказів про погіршення стану здоров`я позивача на теперішній час.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, згідно п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі судового наказу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 травня 2018 року у цивільній справі № 216/1372/18 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: