П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Куштан Б.П.,

секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року у справі №308/16112/14-ц (Головуючий: Дергачова Н.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №МКH7AN13731283 від 05 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 560,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 лютого 2015 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав у повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 10 560,12 доларів США.

У порушення взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, відповідач належним чином не виконав, не здійснював погашення по кредиту у встановлені договором строки.

У зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 01.12.2014 року має заборгованість - 32 084,35 доларів США, яка складається з наступного: 9 673,16 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 442,56 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 453,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 17 971,18 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору; 16,61 доларів США - штраф (фіксована частина); 1 527,03 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 05 лютого 2008 року уклали договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA 1.5 GL, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ..

У порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКH7AN13731283 від 05.02.2008 року у сумі 32 084,35 доларів США, що за курсом 15.05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2014 року скрадає 482 869,41 грн., вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад банку вищезазначений автомобіль, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, Свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ.

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи тим, що 05 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір №МКH7AN13731283 згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 560 доларів США, не пізніше до 04.2015 року позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,56% річних.

Згідно п.17.8 цього Договору, щомісяця в період сплати позичальник зобов`язаний сплатити щомісячний платіж у розмірі 190,82 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, винагородою та процентами за користування ним. При цьому відповідно до п.17.19 період сплати визначено з «5» по «9» число кожного місяця. Такі положення договору відображені і у графіку погашення кредиту.

Вказані умови договору щодо повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом ОСОБА_1 за час дії договору виконувалися належним чином і жодного разу не було допущено затримки погашення відсотків чи основної суми по договору. На протязі з 05.02.2008 року по березень 2010 року ОСОБА_1 , щомісяця, згідно п.17.8 Договору, сплачував місячні платежі у розмірі 190,82 доларів США.

Проте, із червня 2009 року ОСОБА_1 в касі ПАТ КБ «ПриватБанк» працівники банку почали щоразу відмовляти у проведенні щомісячних платежів по погашенню тіла кредиту та процентів за користування кредитом на тій підставі, що у нього наявна кредитна заборгованість, яка виникла в результаті самовільної проплати банком страхових договорів, яких ним не укладалося.

ОСОБА_1 неодноразово звертався із письмовими заявами до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою врегулювання даного непорозуміння і банк цьому не сприяв, а навпаки надалі створював для нього перешкоди для здійснення чергових платежів.

Враховуючи приписи ч.3 ст.550, ч.4 ст.612, ч.ч.1, 2 ст.613 ЦК України, а також відсутність вини ОСОБА_1 у виникненні заборгованості по тілу кредиту та по процентах за кредитно-заставного договору, яка виникла фактично з вини банка, просив звільнити його від сплати неустойки процентів по договору та зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок по договору, відрахувавши штрафні санкції та проценти за період з 09.04.2010 року по день ухвалення рішення суду, у зв`язку з простроченням з вини кредитора.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення від сплати неустойки та процентів і зобов`язання проведення перерахунку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу у частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про звернення стягнення, яким просив у цій частині рішення скасувати, та задовольнити їх позовні вимоги, так як рішення у оскаржуваній частині постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права і підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, оскільки ОСОБА_1 , як страхувальник за договором страхування не здійснив погодження з банком Договору страхування та самостійну сплату чергових платежів по договорам страхування і банк згідно п.п.3.4.1 кредитно-заставного договору сплатив страхові платежі за рахунок кредиту. З матеріалів справи вбачається, що має місце заборгованість, а відповідачем не доведено відсутність такої та відповідно, виконання умов договору належним чином.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який просить закрити провадження у справі, оскільки на сьогоднішній день вже існує одне рішення про вирішення по суті спору між тими самими сторонам, про той самий предмет із тих самих підстав, а також додатково існує ухвала про закриття провадження у іншій цивільній справі щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, які набрали законної сили, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про звільнення від сплати неустойки та процентів і зобов`язання проведення перерахунку сторонами не оскаржено і відповідно до ст.273 ЦПК України набрало законної сили.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору №МКH7AN13731283 від 05 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 560,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 04 лютого 2015 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали договір застави рухомого майна від 05 лютого 2008 року, згідно з яким, відповідач надав у заставу автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA 1.5 GL, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить йому на праві власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпроперовськ від 29.11.2010 року у справі №2-2618/2010 було позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено і передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно - легковий автомобіль марки DAEWOO модель NEXIA, 2008 р.в., тип ТЗ: легковий, № кузова: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_3 . У рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № MKH7AN13731283 від 05.02.2008 року в розмірі 10 148,55 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 78 302,18 грн., звернуто стягнення на предмет застави на даний автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено і вищезазначене рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 29.11.2010 року скасовано і в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовлено. При відмові у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у рішенні зазначено, що суд першої інстанції не з`ясував природу виниклої заборгованості за кредитним договором, і поза увагою суду першої інстанції залишилося посилання відповідача з приводу виникнення спору у зв`язку з розбіжностями щодо виконання відповідачем вимог п.6.2.12 договору, а саме в частині зобов`язання по укладенню договорів страхування та списання позивачем чергового платежу за рахунок кредиту, при наявності договорів страхування ЗАТ «Просто страхування» від 31.01.2008 року та 29.01.2009 року.

28 березня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду позовну заяву, відповідно до якої просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКH7AN13731283 від 05.02.2008 року, вилучити предмет застави та передати його в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: автомобіль марки DAEWOO, модель: NEXIA 1.5 GL, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 і ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 23.04.2013 року провадження закрито згідно ч.2 ст.205 ЦПК України (2004 року).

Дані обставини сторонами визнаються і не заперечуються.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи вищезазначені рішення судів, якими вже вирішувалося неодноразово вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави спірного автомобіля у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 і тільки при зверненні змінювалися та збільшувалися позивачем суми заборгованості, судова колегія вважає, що встановлені обставини рішеннями суду, що набрали законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог позивачу по первісному позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой