Справа № 351/106/19
Номер провадження №2/351/319/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у колгоспному дворі та визнання права власності на них,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у колгоспному дворі та визнання права власності на них.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 13.04.1989 р., виданого на підставі рішення виконкому Снятинської районної ради Івано-Франківської області від 12.04.1989р., батькові позивачки ОСОБА_5 , належав житловий будинок з господарськими спорудами за адресою В АДРЕСА_1 . Дане господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був останній. Станом на 15.04.1991 р. в даному колгоспному дворі зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , 1938 р.н.- помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , 1934 р.н. мати, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , 1968 р.н., дочка, ОСОБА_8 , 1964 р.н., зять, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , 1966 р.н.- позивачка, ОСОБА_9 , 1987 р.н., - онука, ОСОБА_4 , 1988 р.н., -онука. Кожний із зареєстрованих в даному колгоспному дворі мав 1/7 частки в даному колгоспному дворі. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина на її частку у колгоспному дворі. Після смерті останньої спадкоємцями стали чоловік померлої ОСОБА_6 та її рідна сестра ОСОБА_10 , частки яких після її смерті становили: ОСОБА_6 - 4/21 частки, ОСОБА_2 - 4/21 частки, ОСОБА_1 . -4/21 частки, ОСОБА_9 , ОСОБА_4 по 1/7 частки. Після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на його частку у майні колоспного двору, а тому частка його дружини ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті становить 6/24 частки колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина у майні колгоспного двору, яку успадкувала позивачка та її рідна сестра ОСОБА_2 , після чого частка позивачки у майні колгоспного двору становить 6/21, частка сестри позивачки відповідачки по справі 9/21, частки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , по 1/7 частці в колгоспному дворі. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак в зв`язку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки в свідоцтві на право особистої власності не визначені, приватним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задоволити, а справу просила розглядати за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З довідки від 14.03.2018 р., №489/01-25, виданої Тулуківською сільською радою Снятинського району, Івано-Франківської області, слідує, що станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дврі за адресою в АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , 1938 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , 1934 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , 1968 р.н. -дочка, ОСОБА_8 , 1964 р.н. - зять, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , 1987 р.н.- онука, ОСОБА_4 , 1988 р.н. онук.

Постановою приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки частки в колгоспному дворі не виділені.

З свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 13.04.1989 р., слідує, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди в АДРЕСА_3 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2018 р. вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , 1938 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського вирпобництва площею 0,0840 га., що розташована на території Тулуківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Тулуківською сільською радою Снятинського району, Івано-Франківської області 04.07.2001 р. на підставі рішення сесії цієї ж ради від 02.07.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №178. Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в спадковому реєстрі.

З свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , вбачається, що 11.06.2011 р. ОСОБА_12 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_13 » присвоєно прізвище « ОСОБА_14 ».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відсутні відомості щодо реєстрації права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

З довідки від 15.04.2019 р. виданої приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Григорець М.Ф., слідує, що спадкоємицею після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заповіту посвідченого Ухач У.В., секретарем виконавчого комітету Тулуківської сільської ради Снятинського району, Івано-Франківської області, 08.06.2004 р. за №47.Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . приватним нотаріусом Григорець М.Ф. спадкова справа не заводилась.

З заповіту від 08.06.2004 р., посвідченого секретарем Тулуківської сільської ради слідує, що ОСОБА_6 заповів все своє майно на користь дочки ОСОБА_1

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що не визначеність часток в майні колишнього колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на 6/21 частки житлового будинку відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/21 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.