Справа № 199/9333/18
Пров. № 2/202/1490/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - Бєльченко Л.А.

при секретарі: - Гемай В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір про надання послуг -

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з цим позовом, позивач просив суд зобов`язати відповідача укласти з ним договір про наданням послуг з представництва ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач указав, що 26.06.2018 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір № 26/06/18, за умовами якого сторони домовились укласти у майбутньому договір про надання ним, ОСОБА_1 , відповідачеві юридичних та інформаційно-консультативних послуг за основним договором, а ОСОБА_2 зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги. Відповідно до попереднього договору сторони домовились, що основний договір буде укладений не пізніше 30.07.2018 року. Сторони домовилися, що вартість юридичних і інформаційно-консультативних послуг в сфері господарських, цивільних та комерційних відносин буде оплачуватися із розрахунку 50000 грн. на місяць, які сплачуватимуться на рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк». Але нещодавно він, позивач, отримав від відповідача листа, в якому останній відмовився укладати основний договір. Тому, посилаючись на те, що одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, просив задовольнити позов.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що він не бажає укладати з ОСОБА_1 договір про надання юридичних і інформаційно-консультативних послуг.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.06.2018 року сторони уклали попередній договір № 26/06/18, за умовами якого домовились укласти у майбутньому договір про надання ОСОБА_1 ОСОБА_2 юридичних і інформаційно-консультативних послуг за основним договором, при цьому відповідач зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги. Відповідно до попереднього договору сторони домовились, що основний договір буде укладений не пізніше 30.07.2018 року. Сторони домовилися, що вартість юридичних і інформаційно-консультативних послуг в сфері господарських, цивільних та комерційних відносин буде оплачуватися із розрахунку 50000 грн. на місяць, які сплачуватимуться на рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 3). Наразі ОСОБА_2 не бажає і відмовляється укладати з позивачем основний договір.

Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 52 розділу 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених основним договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання.

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.

Положенням частини першої статті 627 цього Кодексу встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналіз наведених норм діючого законодавства і правовідносин, що виникли між сторонами, дає суду підстави дійти висновку, що примушування до угоди, яка ґрунтується на попередньому договорі, за відсутності згоди іншої сторони є неможливим.

Діюче законодавство не передбачає такого виду цивільної відповідальності, як зобов`язання укласти договір за відсутності згоди на його укладання.

Крім того, слід зазначити, що попередній договір використовується в тих випадках, коли за певних обставин неможливо укласти основний договір. В даному випадку позивачем не зазначено і не доведено, у зв`язку з якими обставинами сторони відразу не уклали основний договір про надання юридичних і інформаційно-консультативних послуг.

Тож, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 4,5,10, 13,81,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір про надання послуг.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.