ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1184/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Дарницький районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третьої особи - ОСОБА_5 ,

представника третьої особи - ОСОБА_6 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Судом розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) до ОСОБА_3 (далі по тексту ОСОБА_3 , відповідач), третя особа: ОСОБА_5 (далі по тексту ОСОБА_5 , третя особа) вимоги якої були зменшені, (т.1 а.с.61, 235-236) про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 11.02.2004 по 10.07.2004, визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділ квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку зазначеної квартири.

Позов обґрунтований такими обставинами.

Після тривалого часу знайомства позивача та відповідача між ними склались стійкі дружні стосунки, а в кінці грудня 2018 року, за пропозицією відповідача та його батьків, ОСОБА_1 стала проживати з ОСОБА_3 в окремій кімнаті за адросою: АДРЕСА_2 де також проживали батьки відповідача ОСОБА_5 ( далі по тексту - ОСОБА_5 , третя особа), ОСОБА_7 та старший брат відповідача ОСОБА_8 11.02.2004 позивачка дізналася, що завагітніла, про що одразу повідомила відповідачу та потім і батьків своїх та відповідача. Відповідач ОСОБА_3 із радістю дізнавшись про це, одразу заявив їй, що з цього часу вони є сім`єю, в якій він є чоловіком, а вона його дружиною. Оскільки на цей час вона тимчасово не працювала батько відповідача ОСОБА_5 (третя особа) запропонував влаштуватися на роботу в Фонд соціального страхування тимчасової втрати працездатності Подільського району м. Києва, де 16.02.2004 вона була оформлена на посаду провідного спеціаліста і працювала на ній до виходу в декрет в серпні 2004 року. З березня 2004 року вона з відповідачем частіше стали проживати у її батьків за адресою: АДРЕСА_3 , що було пов`язано з вагітністю та самопочуттям ОСОБА_1 . Батьки сторін постійно турбувалися за ними. ОСОБА_3 з причин навчання в ВУЗі не мав постійного заробітку, знаходився на утримання батьків. Гроші, які давали батьки, та заробітна плата позивача складали їх сімейний бюджет і сторони його використовували за своїм уподобанням. 11.04.2004 відбулось сватання, де батько відповідача ОСОБА_5 запропонував купити на вторинному ринку в якості подарунку на весілля квартиру, при цьому всі погодились, що за рахунок батьків буде здійснено капітальний ремонт, та буде придбані меблі, зазначена квартира буде належати молодій родині, але вона буде оформлена на її чоловіка ОСОБА_3 В квітні 2004 року позивач та відповідач подали заву про реєстрацію шлюбу. 01.07.2004 ОСОБА_3 за її згодою на підставі договору купівлі-продажу в інтересах сім`ї за кошти батька відповідача була придбана спірна квартира за адресою: АДРЕСА_4 за ціною приблизно 225 000 грн., після чого вони разом зареєструвалися в цій квартирі, а після народження сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , він також був зареєстрований в спірній квартирі. Після укладання шлюбу та проведення ремонту з весни 2005 року подружжя стали проживати в спірній квартирі. 01.10.2012 рішенням Дарницького районного суду м. Києві шлюб між сторонами було розірвано та позивач обрала дошлюбне прізвище. За таких обставин, вважає, що вона та відповідач почали проживати разом однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з 11.02.2004, а вищевказана квартира придбана в інтересах сім`ї та є спільною сумісною власністю, тому Ѕ частина квартири належить позивачу.

Відповідач позов не визнав та обґрунтував свої заперечення у відзиві такими обставинами.

До укладання шлюбу з позивачкою відповідач проживав разом з батьками та братом за адресою: АДРЕСА_2 . Спільного бюджету з позивачкою у відповідача не було, оскільки доходу відповідач не мав, гроші давали батьки на «кишенькові витрати» . Спільне господарство сторонами не велося. 01.07.2004 за кошти його батьків була придбана квартира АДРЕСА_1 та оформлена на відповідача ОСОБА_3 Квартира придбана його батьками шляхом реалізації ними іншого нерухомого майна, а він в свою чергу будучи студентом ВУЗу в період з 2001 по 2006 не мав фінансової можливості придбати вказаний об`єкт нерухомості. ОСОБА_1. не брала участі у придбанні спірного майна та кошти на придбання вказаної квартири їх нібито спільного сімейного бюджету не надавала. Посилався на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності за вимогою про визнання за нею права власності на вищевказану квартиру, оскільки виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 їй достовірно було відомо про наявність у нього спірного нерухомого майна з моменту його придбання, таким чином вона достовірно була обізнана про порушення її права на належну їй частку квартири.

Заперечення проти аргументів відповідача позивач виклав у відповіді на відзив пославшись на те, що як жінка та чоловік вона з відповідачем почали постійно проживати у шлюбних відносинах однією сім`єю без реєстрацію шлюбу ще до укладення шлюбу. З 11.02.2004 вона та відповідач були пов`язані спільним побутом направленим на народження їхньої дитини, постійно перебували разом та реалізували взаємні права та обов`язки піклувалися один за одним. Спірна квартира була придбана батьками відповідача та призначалася для їхнього проживання однією сім`єю з відповідачем. Вважає строк позовної давності пропущений не був, оскільки про порушення майнових прав вона дізналася з дня отримання рішення суду від 10.12.2014, за яким суд задовольнив її позов до ОСОБА_3 про визнання договору поділу майна подружжя нікчемним.

Третя особа, ОСОБА_5 , батько відповідача, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що до укладення шлюбу сторони разом не проживали, син проживав разом з батьками та братом в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 доходів не мав, оскільки був студентом та не працював. Про стосунки сина та позивачки він знав, а коли дізнався, що вона вагітна наполягав на укладенні сторонами шлюбу. Оскільки завжди планував забезпечити синів житлом, вирішив купити квартиру сину саме до шлюбу. Гроші на квартиру були надані сину в позику під розписку. Роботу для позивачки в Фонді запропонував, оскільки володів інформацією про наявність вакансій у відділенні Фонду, яке розташовано близько від міста проживання ОСОБА_1 в м.Київ. вул. Корольова.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

-22.03.2018 відповідачем поданий відзив на позовну заяву (т.4 а.с.36,46)

-22.05.2018 позивачем подано відповідь на відзив (т.4 а.с.57,70)

-19.12.2019 заява позивача про відкладення розгляду справи (т.4 а.с. 135)

-20.02.2019 заява представника відповідача про залучення в якості третьої особи (т.4 а.с.143)

-20.02.2019 заява представника відповідача про допит свідків (т.4 а.с. 144)

-20.02.2019 заява представника відповідача про застосування строків позовної давності (т.4 а.с.146)

-27.03.2019 заява представника позивача про витребування доказів та проведення експертизи (т.4 а.с. 152)

-27.03.2017 заперечення представника відповідача проти заяви представника позивача про витребування доказів та проведення експертизи (т.4 а.с. 153)

ІІІ. Процесуальні дії суду.

-Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2016 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2015 та рішення Апеляційного суду м. Києві від 23.02.2016 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та поділ цієї квартири скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.(т. 3, а.с. 68),

-протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 справа розподілена на суддю Заставенко М.О. з причин самовідводу судді Трусової Т.О.

-23.11.2018 позовну заяву прийнято в провадження судді Заставенко М.О. та призначено розгляд справи.

-20.12.2019 у зв`язку з неявкою позивача, за його клопотанням протокольною ухвалою відкладено розгляд справи (т. 4 а.с. 136).

-20.02.2019 проведено підготовче засідання, протокольною ухвалою залучена третя особа, за згодою учасників справи закрито підготовче засідання справа призначена до розгляду (т.4 а.с.148)

-27.03.3019 протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів та проведення експертизи заслухано вступні промови позивача та його представника, відповідача, по справі оголошена перерва (т.4 а.с.155).

-02.04.2019 заслухано вступні промови представника відповідача, третьої особи та його представника, досліджені письмові докази, в судовому засіданні оголошено перерву для виклику свідків (т.4 а.с. 158)

-08.04.2019 допитані свідки, прийняті доповнення, закінчено з`ясування обставини та перевірки їх доказами, оголошена перерва в судовому засіданні (т.4 а.с.175)

-22.05.2019 заслухано виступи учасників справи в судових дебатах та ухвалено рішення суду (т.4 а.с. 184)

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.07.2004 ОСОБА_3 взяв борг у батька грошові кошти в сумі 238 500 грн., що за курсом НБУ долара до національної валюти України становило 45 000 дол. США для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_4 , які зобов`язався повернути, коли дозволить йому фінансове становище. Частина грошей повернута відповідачем 05.02.2013, 11.09.2013, 10.01.2014. ( т.1, а.с. 204).

01.07.2004 відповідачем ОСОБА_3 придбана квартира АДРЕСА_1 , вартість якої відповідно до договору купівлі продажу становить 238 500 грн. (а.с. т.4 а.с.182)

10.07.2004 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.1. а.с. 68)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_11 (а.с. т. а.с. 69).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2012 був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на дошлюбне - « ОСОБА_13 ». (т.1 а.с.71)

Під час вагітності ОСОБА_1 перебувала на обліку в медичний установі за адресою: АДРЕСА_3 .

В спірній квартирі ОСОБА_1 зареєстрована з 23.09.2004, ОСОБА_3 з 05.08.2004, (т.1, а.с. 30, 67)

З копії сторінок трудової книжки вбачається, що ОСОБА_3 в період з 01.09.2001 по 30.06.2006 навчався в університеті (т. 1, а.с. 104).

Відповідно до довідки № 02-03 від 26.03.2015 ОСОБА_12 працювала в Подільській міжрайонній ВД КМВ ФСС з ТВП провідним спеціалістом бюджетного відділу з 16.02.2004 по 23.03.2011, сукупна заробітна плата за період з лютого по липень 2004 року становить 2494,50 грн. (т. 1 а.с. 217, 237).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 5106/17-37 від 08.12.2017 (т. 4, а.с. 3-7), підписи від імені ОСОБА_14 в розписці, датованій 01.07.2004, та підписи від імені ОСОБА_15 в записах графіку повернення коштів, датованих 05.02.2013 та 10.01.2014, виконані пишучою ручкою (ручками), спорядженою чорнилом синьо-фіолетового кольору, а підпис від імені ОСОБА_14 в записі графіку повернення коштів, датованому 11.09.2013, виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою червоного кольору; встановити час нанесення підписів від імені ОСОБА_14 в розписці, датованій 01.07.2004 та підписів від імені ОСОБА_14 в записах графіку повернення коштів, датований 05.02.2013 та 10.01.2014 не видається можливим, у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджений у судово-експерту практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами; встановити час нанесення підпису від імені ОСОБА_14 в записі графіку повернення коштів, датованому 11.09.2013, не видається за можливе, у зв`язку з відсутністю порівняльних зразків документів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 , який є батьком позивача, суду показав, що сторони з 2002 рок підтримували дружні стосунки, в 2003 році сторони їздили разом на курорт, починаючи з кінця 2003 року позивач з відповідачем залишалась ночувати в їх квартирі, інколи дочка не ночувала дома, бо разом з відповідачем залишались у батьків ОСОБА_3 У лютому 2004 дочка повідомила про свою вагітність. Сторони почали разом проживати в лютому - квітні 2004 року. На сватанні батько відповідача ОСОБА_5 сказав, що вирішить проблему з житлом та на весіллі вручив молодятам ключі від спірної квартири. Після весілля сторони проживали у батьків відповідача, оскільки в квартирі проводився ремонт. Свідок приймав виконував ремонт вікон та балкону. Батьки позивача давали гроші дочці та допомагали продуктами харчування. Після того, як ремонт був закінчений, сторони стали проживали у спірній квартирі. До шлюбу позивач проводила більше часу у батьків відповідача. Речей відповідача в своїй квартирі свідок не бачив, оскільки в них була окрема кімната.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка є подругою позивача, суду показала, навчалась в одному університеті з 2002 року з позивачем та відповідачем, відповідач часто з 2003 року проводжав до додому ОСОБА_1 після навчання, на початку 2004 року їх відносини стали більш серйозними, з розмов між сторонами їй було зрозуміло, що вони проживають разом з лютого 2004 року, як сім`я, про фінансову сторону вона не знає. Батько ОСОБА_3 подарував на весілля квартиру, ключі від якої вручили подружжю на весіллі. Позивач працювала та навчалась одночасно. Коли свідок до весілля відвідувала ОСОБА_1 вдома у позивача, там був і відповідач.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є подругою позивача, суду показала, що познайомились з ОСОБА_1 у лютому-березні в 2004 року на роботі у Фонді соціального страхування тимчасової втрати працездатності Подільського району м. Києва, диктором якого був ОСОБА_5 Фонді всі знали, що ОСОБА_1 . людина від керівництва та місце їй потрібно для того щоб піти в декрет. З розмов між позивачем та відповідачем їй було відомо, що вони проживають разом, та їздять то до батьків позивача то до батьків відповідача. Свідок одного разу приносила ОСОБА_1 декретні в квартиру по АДРЕСА_5 де позивач та відповідач жили разом. До весілля вона їх бачила завжди разом, та на зустріч вони приходили разом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача суду показала, що до весілля сторони разом не проживали, вони просто зустрічались та спілкувалися, в кінці березня 2004 вона дізналася, що позивач вагітна, про що сторони повідомили їй під час зустрічі. Вирішили, що буде весілля, у лютому 2004 познайомилась з батьками позивача. Новий 2004 рік сторони зустрічали у однокласника відповідача, позивач та відповідач разом в той день прийшли, позивач перевдягнулась та поїхали святкувати до друзів. Свідок зазначила, що їх сім`я постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , але в сезон вона з чоловіком виїжджають на вихідні на дачу. В її присутності ОСОБА_1 ніколи до шлюбу не залишалась навіть ночувати у них в квартирі та речей її не було. Питання купівлі спірної квартири з позивачем та її батьками не обговорювалось, на весіллі річ про дарування квартири не йшла. Відповідач був студентом, доходів не мав. Сторони почали проживати разом після весілля. У 2005 році ремонт спірної квартири закінчили та сторони почали в ній проживати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду пояснив, що є братом відповідача, проживав з батьками в 2004 році та до 2011 за адресою: АДРЕСА_2 . До весілля брата, свідок декілька разів бачив ОСОБА_1 , коли вона приходила до них в гості. Проживати сторони почали в їх квартирі після весілля та до 2005 року коли був проведений ремонт в квартирі брата. Більшість часу він проводив вдома, не міг би не знати, що позивач також проживає там. Спірна квартира придбана батьком для брата, як бажання батька подарувати квартиру сину для його там проживання. Відповідач будучи студентом не працював. З позивачем купівлю квартиру не обговорювали. Сторони вирішили одружитися коли стало відомо, що позивач вагітна.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , суду показала, що з 1997 по 2005 чергувала у вільний від роботи час в під`їзді АДРЕСА_6 . В період 2003-2004 років жодного разу не бачила позивача, відповідача та третю особу знає візуально, як мешканців будинку та вони не попереджали її, що до них буде приходити позивач, вона не бачила відповідача та позивача разом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показала, що в 1997 році вона організувала в під`їзді №5 в будинку АДРЕСА_5 чергування консьєржів та чергувала з 1997 по кінець 2006 року. Позивача знає візуально, а відповідача та третю особу з 1993 року, як мешканців будинку. Консьєржам ведеться журнал з списком мешканців квартир та їх телефони. Позивач в журналах записана не була. Працювали консьєржі за графіком 1/1, 1/3. У вихідні дні її часто заміняв її чоловік на вахті. Вона кожний квартал ходила по всім квартирам під`їзда, щоб збирати гроші та порошок, вона не бачила позивача в квартирі. Позивача бачила з коляскою біля під`їзду після весілля, вона була з відповідачем.

V. Оцінка суду.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, для визначення права на спільну сумісну власність є необхідність визначити проживання жінки та чоловіка однією сім`єю.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 27.02. 2019 (справа №522/25049/16-ц), при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Позивач посилалась на те, що в період з 11.02.2004 по 10.07.2004 сторонами під час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини набута квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка підлягає поділу. Тобто метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 11.02.2004 по 10.07.2004, є поділ майна, набутого сторонами у цей період.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

В свою чергу, відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 , доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Позивач не довела належними та допустимими доказами, факт проживання сторін у справі однією сім`єю як чоловіка та дружини в період з 11.02.2004 по 10.07.2004, що між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, її кошти та кошти відповідача були об`єднані для набуття майна для спільного користування, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, доводи позивача нічим не підтверджені, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні свідки сторони відповідача - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спростували твердження позивача про спільне проживання сторін до шлюбу та наявність у сторін в цей період взаємних прав та обов`язків подружжя.

Свідки сторони позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 не підтвердили факт спільного проживання сторін в зазначений період до шлюбу, ведення сторонами спільного господарства, побуту та бюджету, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 в стані вагітності на момент укладення договору купівлі -продажу, про який було відомо батькам сторін та їх доброзичливе ставлення до позивачки, сумісне відвідування батьків та проведення вільного часу на протязі 4 місяців до укладення шлюбу, не вказує на те, що між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

В той же час надана відповідачем розписка від 01.07.2004 про позику грошей у батька в розмірі вартості квартири, та зафіксовані в ній дати повернення частини коштів вже після розірвання шлюбу, той факт, що квартира була придбана за 10 днів до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , про що було відомо позивачці, спростовують презумпцію спільності права власності сторін на спірне майно та свідчать про намір покупця придбати квартиру як особисте майно.

Доводи позивача про участь її батька в ремонті квартири, що на весіллі батько відповідача урочисто заявив про те, що придбана квартира є подарунком молодій сім`ї, не спростовують висновків суду про недоведеність позивачем факту проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та дружини до реєстрації шлюбу.

Оскільки судом не встановлено, що сторони в період з 11.02.2014 по 10.07.2014 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд вважає, що придбана відповідачем квартира 01.07.2004 не є їх спільною сумісною власністю, а отже й не підлягає поділу.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні позову.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-79, 89,90, 95, 141, 229, 259, 263-265, 268, 352, 353-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ майна відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: М.О. Заставенко

Повний текст рішення складений 31.05.2019.