ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/2050/18

провадження № 22-ц/4809/830/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.

учасники справи :

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача за довіреністю - Науменко В`ячеслав Вікторович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Філоненко Олександр Валентинович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2019 рокуу складі судді Волошиної Н. Л. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову Банк зазначав, що 17 листопада 2014 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач зобов?язання за кредитним договором не виконав. Станом на 03 липня 2018 року має заборгованість в сумі 21140,06 грн., з яких: 1604,13 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6636,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11416,43 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 982,86грн. - штраф (процентна складова). Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 21140,06 грн. та 1762 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-4).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2018 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував рішення тим, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, оскільки позивач не надав доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам?ятки клієнта і Тарифів, що у сукупності із заявою свідчило б про укладення в належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Умови надання споживчого кредиту не містять підпису позичальника, тому позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомленй саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг та розумів їх. Відсутні докази передання грошових коштів відповідачу позивачем (а.с. 82-86).

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідач отримав кредит, користувався ним, не спростував презумпції правомірності правочину. Відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що відповідач не був ознайомлений з ними, не свідчить про відсутність договірних відносин та не спростовує заборгованості. Підпис відповідача на анкеті-заяві позичальника засвідчує ознайомлення і згоду з умовами кредитування та отримання кредиту. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті позивача, банк таким чином публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг. Відповідно до заяви відповідач зобов?язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.95-99).

Відповідач та його представник не надали суду відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, 06 травня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 22 травня 2019 року. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 05 червня 2019 року (а.с. 122, 129, 144,145, 146).

В судове засідання апеляційної інстанції 05 червня 2019 року сторони та представник відповідача, які повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином, не прибули.

Представник Банку надав письмову заяву про те, що підтримує письмові пояснення у справі.

Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За вимогами пунктів 1, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК україни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК україни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України ).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як свідчать матеріали справи, 17 листопада 2014 року відповідач подав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та оформлення на його ім?я кредитної картки «Універсальна». Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду з тим, що заява з Пам?яткою клієнта, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку з використанням кредитки «Універсальна», які були надані йому для ознайомлення під розписку.

Згідно п.п.2.1.12.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право Банку в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт.

Кредитний ліміт 17 листопада 2014 року було встановлено в сумі 400 грн., 20 січня 2016 року збільшено Банком до 5600 рн., а 21 січня 2016 року збільшено ліміт до 6 000 грн (а.с.142).

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною, сторонами.

ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами, з Тарифами Банку.

При цьому Умови і Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови таПравила були чинними під час укладення договору.

Проте суд першої інстанції у порушення статей 89, 263,264 ЦПК

України, вказавши, що Банком не доведено, що відповідач підписував анкету-заяву, що він був ознакойомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, не врахував, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що підпис в анкеті-заяві виконано не ним особисто. Не врахував суд положення ст.633 ЦК України, яка передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує, відхиленняя або врахування кодного доказу (групи доказів).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір від 17 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Банком, відповідачем не оспорювався і недійсним у судовому порядку не визнавався.

Заперечення відповідача щодо відсутності його підпису на Умовах і Правилах надання банківських послуг не свідчать про його необізнаність щодо умов кредитування, оскільки всі умови кредитування викладені в його заяві від 17 листопада 2014 року, де він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві, який відповідач не оспорює.

Розрахунок кредитної заборгованості свідчить, що позичальник користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, тобто погоджувався з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Суд не надав належної правової оцінки доказам позивача та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, при цьому висновок суду про недоведеність позову ґрунтується на припущеннях, що заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України.

Позивач, на підтвердження позовних вимог надав суду розрахунок заборгованості. Посилаючись на цей розрахунок заборгованості зазначив, що взяті на себе зобов?язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв?язку з чим станом на 03липня 2018 року утворилась заборгованість 21140,06 грн., з яких: 1604,13 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6636,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11416,43 грн. нарахована пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 982,86грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції не врахував, що умовами укладеного між сторонами договору визначено строк його дії та умови продовження цього строку (пролонгації договору) а також строки виконання зобов`язань з повернення кредиту та внесення плати за користування ним, які є відмінними між собою.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Позивач, як емітент електронного платіжного засобу, надав суду інформацію про строк дії отриманої відповідачем платіжної картки, який визначений вереснем місяцем 2018 року, тобто строк дії картки обмежувався 30 вересня 2018 року (а.с.140, 141).

Оскільки надана позивачем інформація не суперечить іншим доказам у справі і не спростовується відповідачем, відповідно до п. 5.4. Розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов і Правил надання банківських послуг суд доходить висновку, що кредитний ліміт за карткою мав бути погашений позичальником остаточно до 30 вересня 2018 року.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України), тобто 30 вересня 2018 року.

За умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання щомісячно, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів - первинна відсоткова ставка за договором становила 34,8 % річних .

Розрахунком банку підтверджується, шо позивачем в односторонньому порядку змінено порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема, до бази розрахунку включено вже нараховані відсотки та санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також процентну ставку визначено 01 квітня 2015 року - 43,20% , з 01 червня 2015 року - 36,0 % .

У пункті 1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг зазначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків.

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Крім того, відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.10), відповідач отримав кредит за відсотковою ставкою 2,9 % в місяць, що становить 34,8 % на рік, яка нараховується на залишок заборгованості, право банку збільшувати процентну ставку та умови такого збільшення в цій довідці не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Враховуючи відсутність письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, а також відсутність доказів щодо належного повідомлення відповідача про зміну тарифів банку, колегія суддів приходить до висновку, що наведений в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 6 636,64 грн. є неправильним, проценти необхідно нараховувати виключно на залишок тіла кредиту 1604,13 грн. за процентною ставкою 34,8% на рік.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком щодо порядку та умов збільшення процентної ставки, викладеним Верховним Судом України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374 цс 17.

Встановлюючи період, за який підлягають сплаті проценти, колегія суддів виходить з того, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

З урахуванням викладеного, проценти підлягають стягненню в межах строку позовної давності та в межах заявлених позовних вимог, починаючи з 01 червня 2015 року по 03 липня 2018 року, тобто всього за 1128 днів днів, що становить: 1604,13 грн./100х34,8/365х 1128днів= 1725,18 грн.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості щодо пені та штрафів колегією суддів встановлено, що за умовами, викладеними у витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9), пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості за кожний день прострочення при наявності прострочення по кредиту або процентам, а штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань та розмір штрафу становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст.549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17).

Отже, оскільки суд першої інстанції в частині відмови у позові щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом допустив порушення норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.2, п.4 ст.376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 03 липня 2018 року в сумі 3 995 грн.77 коп., з яких 1604 грн.13 коп. - заборгованість за кредитом та 1725 грн.18 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, штраф 500 грн. (фіксована частина) та 166 грн.46 коп. ( процентна складова). В іншій частині позову належить відмовити.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1762 грн. (а.с.1) та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн. (а.с.108, 114).

За правилами ст.141 ЦК України у зв`язку із ухваленням нового рішення апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 333 грн.19 коп. ( 18,91 % х 1762 грн.) та за подання апеляційної скарги в сумі 2143 грн.20 коп. (81,09 % х 2643 грн.), всього 2476 грн.39 коп..

Керуючись ст.268, п.2 ч.1ст. 374, ст. ст. 376, 381-383, 384 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2019 року.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 17 листопада 2014 року станом на 03 липня 2018 року, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1604 грн.13 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі - 1725 грн.18 коп., штраф - 500 грн.(фіксована частина) та штраф - 166 грн.46 коп. (процентна складова), всього - 3995 грн.77 коп..

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 333 грн.19 коп. за подання позову та 2143 грн.20 коп. за подання апеляційної скарги, всього - 2 476 грн.39 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т М. Авраменко

В. В. Черненко