У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 202/28601/13-ц

Провадження № 14-615цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк») до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» (далі - ПАТ «Акцент-банк»), ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує умови укладеного між ними 7 серпня 2007 року кредитного договору, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 79 353,92 грн (заборгованість за кредитом - 31 299,58 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 24 277,19 грн; заборгованість за комісією за користування кредитом - 3 146,36 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 20 630,79 грн). На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором 20 жовтня 2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» як кредитором і ПАТ «Акцент-банк» як поручителем укладений договір поруки, згідно з яким розмір відповідальності поручителя перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором обмежено 10 000 грн.

Посилаючись на наведене ПАТ «КБ «Приватбанк» просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1 у сумі 69 353,92 грн та солідарно з ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 грудня 2012 року позов задоволено у повному обсязі відповідно до заявлених вимог.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2013 року скасовано зазначене заочне рішення суду першої інстанції за заявою ОСОБА_1 , справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» є необґрунтованими, оскільки банк не врахував кошти від реалізації заставленого майна. Позивачем не уточнено позовні вимоги з огляду на зазначену обставину, не доведено належними та допустимими доказами факт видачі кредиту, відсутня деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника про здійснення заходів з примусового стягнення боргу.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня

2017 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року скасовано. Провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-банк» закрито. Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 7 серпня 2007 рокуу розмірі 79 353,92 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 31 299,58 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 24 277,19 грн; заборгованість за комісією за користування кредитом - 3 146,36 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 20 630,79 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано, зокрема, тим, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом У такому випадку суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. За таких обставин суд першої інстанції на порушення вимог статті 12 Господарського процесуального кодексу України помилково розглянув справу в частині вимог до ПАТ «Акцент-банк» в порядку цивільного судочинства.

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 грудня 2013 року.

Касаційну скаргу, крім іншого, мотивовано тим, що предметом спору є спільні обов`язки кількох відповідачів, а саме: ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_1 , які прямо випливають з умов кредитного договору та договору поруки. Отже, права та обов`язки виникли з одного зобов`язання, яке забезпечене договором поруки. Тому закриття провадження в частині вимог до ПАТ «Акцент-банк» з тих підстав, що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства - необґрунтовані.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 22 вересня 2017 року - зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2017 року за клопотанням ОСОБА_1

Заперечення на касаційну скаргу в установлений судом строк не надходили.

Касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судового палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення зазначеної ухвали, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судом правил суб`єктної юрисдикції при вирішенні спору за позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, заявленими банком до фізичної особи - боржника та юридичної особи - поручителя.

10 жовтня 2019 року справ надійшла до Великої Палати Верховного Суду.

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 вересня 2019 року, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 2 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи». Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України у редакції цього Закону якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зокрема, якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Правова позиція щодо юрисдикції спорів, що виникають з кредитних правовідносин, сторонами яких є як юридичні, так і фізичні особи, ініційованих у суді на підставі процесуальних норм, що діяли до 15 грудня 2017 року, неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц (провадження № 14-40цс18, від 15 травня 2018 року у справі № 202/33292/13-ц (провадження № 14-42цс18), від 25 квітня 2018 року у справі № 641/9926/15-ц (провадження № 14-121цс18).

Ураховуючи наведене Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Повернути справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко
С. В. Бакуліна В. С. Князєв
В. В. Британчук Л. М. Лобойко
Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков О. Г. Яновська