Номер провадження 2/754/5164/19
Справа №754/4672/19
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстровано 4 осіб: вона, її син ОСОБА_4 , її донька ОСОБА_5 та її колишній співмешканець (цивільний чоловік) - відповідач ОСОБА_3

Як зазначає позивач, 01.01.2018 року відповідач виїхав на інше місце проживання, забравши усі свої речі за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає до даного часу. У спірній квартирі відсутні майно та речі відповідача, до квартири він не з`являється, квартирою не цікавиться та не сплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як власника, а також перешкоджає в оформленні субсидії, оскільки вона не має змоги в повному обсязі сплачувати комунальні послуги.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про її задоволення.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій він визнає позовні вимоги та обставини, зазначені у позові, а також просить позов задовольнити та розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 09.01.2004 року (а.с.10).

Згідно довідки ОСББ «Пролісок» № 5 від 04.03.2019 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: позивач ОСОБА_2 , її син ОСОБА_4 , її донька ОСОБА_5 та її цивільний чоловік - відповідач ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно актів про не проживання особи, складених ОСББ «Пролісок» 15.01.2018 року, 16.07.2018 року, 21.01.2019 року, 04.03.2019 року, відповідач не проживає у спірній квартирі з січня 2018 року, оскільки виїхав за іншою адресою (а.с.14, 15, 16, 17).

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що відповідач з 01.01.2018 року у квартирі не проживає.

Відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про визнання позову.

Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власнику, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік.

Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 31 травня 2019 року.

Суддя