КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 756/16276/18

провадження № 22-ц/824/7256/2019

31 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року у складі судді Майбоженка А.М.,

встановив:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії.
На вказану ухвалу суду 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Копію ухвали суду було отримано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 14 травня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.61).

23 травня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 надіслав на адресу Київського апеляційного суду клопотання про звільнення від судових витрат, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на службі у військовій частини НОМЕР_1 Національній гвардії України, вимушений в судовому порядку захищати свої житлові права на користування майном. У зв`язку з незадовільним майновим станом просить звільнити заявника від сплати судового збору.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звернувшись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору заявник надав довідку про доходи ОСОБА_1 , видану т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 106 від 23.05.2019 р.

Відповідно до змісту вказаної довідки, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з травня 2018 року по квітень 2019 року, з урахуванням утримань, становить 196 768,88 грн.

Разом з тим, судовий збір за подачу апеляційної скарги складає 384,20 грн, що не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу відповідача.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Враховуючи те, що заявник не надав жодного доказу на підтвердження неможливості здійснення сплати судового збору у розмірі 384,20 грн, не вказав обґрунтовані підстави, з якими чинне законодавство пов`язує розстрочення сплати судових витрат, клопотання про звільнення від сплати судових витрат задоволенню не підлягає.

Водночас безпідставне звільнення, відстрочення та розстрочення юридичній особі сплати судового збору за відсутності належних та допустимих доказів суперечить завданню та меті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» у частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору та може розцінюватися, як надання певних процесуальних переваг заявнику перед іншими учасниками судового процесу, які зобов`язані сплачувати такий збір.

Крім того, на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду 23.05.2019 року представник направив також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначає, що строк на апеляційне оскарження скаржником пропущено з поважних причин, так як ухвалу про відкриття по справі за нього отримав на поштовому відділенні отримав поштар, а про існування вказаної справи він дізнався в квітня 2019 року від сусідів.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_1 отримав 25 січня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30).

Крім того, ОСОБА_1 особисто брав участь у судовому засіданні 21.02.2019 року, що свідчить про його обізнаність щодо відкриття провадження у справі починаючи з 21.02.2019 року (а.с. 44-45).

Відтак, доводи представника ОСОБА_1 Вигулярного І. В. про те, що ОСОБА_1 дізнався про існування даної справи лише в квітні 2019 року, суперечить обставинам справи.

Таким чином, вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, викладені в заяві, є необґрунтованими.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-577цс17.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, інших обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду ОСОБА_1 не зазначив, є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про звільнення від судових витрат та поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління, про захист права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Г. М. Кирилюк