Справа № 485/642/17
Провадження № 2/485/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.,

секретар судового засідання - Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - Луцкіної Н. А. ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_3 , 2006 року народження, яка проживає разом з ним. Мати дитини ОСОБА_4 , 1984 року народження, позбавлена батьківських прав. ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 14.09.1999 року з діагнозом "Шизофренія". 26 квітня 2017 року від служби у справах дітей райдержадміністрації отримано інформацію про те, ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов"язків, поводиться агресивно, неадекватно, виганяв з дому ОСОБА_5 (матір), навів безлад у будинку, зламав меблі, техніку, у будинку відсутня їжа, дитина занедбана. За повідомленням Снігурівської ЗОШ 1-111 ступенів №4, де навчається малолітня ОСОБА_5 , дитина пропускає навчання без поважних причин, в неї неодноразово було виявлено педикульоз, про який класний керівник повідомляв батькові, на що він реагував звинуваченнями на адресу школи та "лікував" дитину освітленням волосся. Батьківські збори ОСОБА_2 не відвідував, на рекомендації класного керівника відповідав погрозами. При спробі представників служб перевірити вказану інформацію та обстежити умови проживання дитини ОСОБА_2 до будинку не допустив, вів себе загрозливо, вороже та неадекватно, кричав, що не пам"ятає спеціалістів, що вживає пігулки. На питання, чому дитина не в школі, гаркнув, що "не хоче, тай не ходе". При вимозі показати доньку, через 10 хвилин вийшла ОСОБА_3 дуже худа, бліда з освітленим волоссям та недоглянута. ЇЇ запитали, що вона їла сьогодні. Замість дитини батько криком відповів: "Морозиво" 27 квітня 2017 року намагалися обстежити умови проживання, але безрезультатно. При появі комісії ОСОБА_2 пив пиво, поводився апатично, відчужено та байдуже. На підставі рішення виконкому Снігурівської міської ради від 27.04.2017 року №47 дитина негайно була відібрана від батька у зв"язку з загрозою життю та здоров"ю та тимчасово влаштована до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей". При спілкуванні з дитиною з"ясовано, що батько боїться, що його отруять, тому вони вдома не харчуються, а вживають щойно куплену їжу безпосередньо в магазині. Залишення дитини у батька є небезпечним для життя, здоров"я та морального виховання. Така небезпека випливає з поведінки батька та його стану, а саме загострення хвороби.

Позивач просив суд відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що на теперішній час пройшов курс лікування у Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2, стан здоров`я стабільний, він любить свою доньку та бажає її виховувати. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, у своїй заяві просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу ч.1 ст.170 та ч.1 ст.164 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо вони (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводиться з нею, не забрали її з пологового будинку або інших передбачених законом підстав.

Згідно роз`яснень, наданих у п.п. 17 та 18 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з незалежних від неї причин.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, виданого 20 вересня 2006 року відділом ДРАЦС районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №115, та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3, сформованого 08 жовтня 2018 року Снігурівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.4, 155-157 І тому).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2013 року матір дитини ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 . Рішення набрало чинності 22 липня 2013 року (а.с.11-12 І тому).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Снігурівської міської ради №43 від 27 квітня 2017 року "Про негайне віддібрання малолітної ОСОБА_3 у зв"язку із загрозою життю та здоров"ю від батька ОСОБА_2 " дитину влаштовано до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації" Миколаївської обласної ради (а.с.3 І тому). Відповідно до листа директора центру Клюйко С.М. від 05 травня 2017 року №01-423 (а.с.90 І тому), ОСОБА_3 при вміщенні до закладу мала неохайний та занедбалий вигляд, була одягнена у дуже брудін речі, від дівчинки йшов неприємний запах її речей та немитого тіла. Основний діагноз при вміщенні дитини - Ф20 (головний педикульоз, живі воші та гниди у великій кількості). На шкірі голови пішов запальний процес від укусів вошей.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 02 жовтня 2018 року задоволені вимоги Комунального закладу "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь комунального закладу на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 18 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.167-168 І тому).

Згідно з довідками Снігурівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 перебуває на "Д" обліку у лікаря-психіатра з 1999 року з діагнозом "шизофренія", в 2012 році діагноз змінений на "органічний розлад особистості і поведінки внаслідок ураження головного мозку (черепно-мозкова травма) зі значними поведінковими порушеннями. З 1999 року по 2014 рік проходив лікування в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2. Є особою з інвалідністю 111 групи з 2013 року безстроково (а.с.54, 89 І тому).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 26 квітня 2017 року, проведеного комісією у складі: спеціалістів по роботі з молоддю та спорту Снігурівської міської ради ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с.13 І тому), обстеження житлово-побутових умов не виявилося можливим провести, оскільки ОСОБА_2 не впустив до території домоволодіння, поводив себе агресивно.

За характеристикою, наданою 03 травня 2017 року секретарем Снігурівської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в м.Снігурівка Миколаївської області, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом "шизофренія" з 1999 року, не працює, живе за рахунок пенсії по інвалідності. Родина ОСОБА_2 поставлена на облік сімей, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків в Снігурівській міській раді, скарг від сусідів на ОСОБА_2 до міської ради не надходило (а.с.9 тому І) .

Листом директора РЦСС СДМ К.Бурбели від 19.11.2018 року №427 (а.с.171) повідомлено, що з 10.05.2017 року по 17.07.2017 року сім`я ОСОБА_2 перебувала під соціальним супроводом з метою налагодження стосунків у родині, покращення умов проживання, підвищення батьківського потенціалу та недопущення соціального сирітства. Працювати з ОСОБА_2 не встановилось можливим, оскільки останній перебував на лікуванні в Миколаївському обласному психо-неврологічному диспансері. Після повернення з лікування, фахівець із соціальної роботи виходила за місцем проживання для складання соціального супроводу, але ніхто не вийшов, останньою залишено записку з проханням явки ОСОБА_2 до Центру, але він не з`явився. 17 липня 2017 року сім`ю було знято з соціального супроводу з негативним результатом.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , працівники уповноважених служб, основною обставиною, що свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків назвали його агресивну, неадекватну поведінку, пов`язану з психічним розладом у стадії загострення.

Згідно висновку від 25 жовтня 2018 року №14, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації вважає за доцільне відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав.

При цьому, як вбачається з довідки головного лікаря Миколаївської обласної психітаричної лікарні №2, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 липня 2017 року по 27 вересня 2017 року знаходився на примусовому саціонарному лікуванні в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №2 (а.с.172). Згідно з епікрізом з історії хвороби №619 хворого ОСОБА_2 (а.с.124), основний діагноз: органічний розлад особистості і поведінки внаслідок ураження головного мозку (черепно-мозкова травма) зі поведінковими порушеннями, останній у задовільному стані виписаний додому у супроводі матері, працездатність: знижена, еффект лікування: покращення, рекомендовано: активний нагляд районного психіатра та відділку поліції.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №81 від 20 березня 2019 року (а.с.2-10 ІІ тому), призначеної судом за клопотанням ОСОБА_2 , судово-психіатричним експертом зроблено висновок: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на хронічний психічний розлад - шизофренію, параноїдної форми, епізодичного перебігу зі стабільним дефектом. Психічний стан ОСОБА_2 істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з довідками лікаря-психітра Снігурівської центральної районної лікарні від 22 березня 2019 року (а.с.235), ОСОБА_2 , 1971 року народження, знаходиться на "Д" обліку з приводу хронічного психічного захворювання, активно лікується.

Відповідно до довідки лікаря-нарколога Снігурівської центральної районної лікарні від 22 березня 2019 року (а.с.236), ОСОБА_2 , 1971 року народження, на "Д" обліку не знаходиться.

16 жовтня 2018 року комісією у складі: спеціалістів І категорії по роботі з молоддю та спорту Снігурівської міської ради ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та 25 березня 2019 року комісією у складі: спеціаліста І категорії по робоіт з молоддю та спорту Снігурівської міської ради ОСОБА_11 , спеціаліста І категорії - паспортиста Снігурівської міської ради ОСОБА_15 , складені акти обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї ОСОБА_2 (а.с.174, 240), згідно з якими під час проведення обстеження виявлено, що будинок складається з двох жилих кімнат, санітарно-гігієнічні умови задовільні, є електропостачання та водопостачання у дворі. Помешкання облаштоване необхідними меблями. З побутової техніки в наявності електродухова піч, праска, електрочайник, музичний центр. Опалення пічне, дрова в наявності. У будинку зроблений косметичний ремонт. Для ОСОБА_3 є місце для відпочинку і навчання (окреме ліжко, письмовий стіл). В наявності запас продуктів харчування та свіжоприготовлена іжа. У дворі є літня кухня, частково обробляється присадибна земельна ділянка. Взаємовідносини між членами сім`ї доброзичливі. З чого комісією зроблено висновки про належні для проживання сім`ї та дитини умови.

Згідно з характеристикою, наданою 25.03.2019р. депутатом Снігурівської міської ради ОСОБА_19, засвідченої сусідами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.232), ОСОБА_2 характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю, не працює, має тимчасові заробітки, не вживає спиртні напої, з сусідами та друзями має добрі стосунки, скарг до міської ради не надходило.

Відповідно до листа в.о. директора Комунального закладу "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комсплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради ОСОБА_18 від 07 листопада 2018 року вих.№1363 (а.с.158), ОСОБА_2 відвідує свою доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у закладі освіти в середньому два рази на місяць з моменту влаштування дитини з 24.11.2017 року, підтримує з нею зв`язок. З бесіди з дитиною, з`ясовано, що вона бажає повернутися на виховання до батька та не бажає позбавлення батька батьківських прав чи відбірання її у нього без позбавлення батьківських прав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50).

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52).

Враховуючи, що факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, що став підставою для відібрання дитини, був зумовлений загостренням психічної хвороби, наявність якої підтверджена висновком екперта, а також те, що незважаючи на захворювання, відповідач виявляє стурбованість подальшою долею дитини та вживає заходів до її повернення, а з боку держави не вичерпані всі можливості по допомозі відповідачу у вихованні своєї дитини, суд вважає недоведеним факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винної поведінки.

За такого, на даний час відсутні правові підстави для відібрання у ОСОБА_2 дитини без позбавлення його батьківських прав, а тому відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4,13,81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 31.05.2019р.

Суддя