КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 6-490/12

провадження № 22-ц/824/7286/2019

04 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Семенюк Т. А., Волошиної В. М.

при секретарі Дуці В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гузя Олександра Вікторовича, за участю стягувача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року в складі судді Писанця В.А.,

встановив:

19.03.2017 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив визнати дій головного державного виконавця Суворовського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гузя О. В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 51754669 від 26 липня 2016 року неправомірними та зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження - закінчити.

Посилався на ті підстави, що 26 липня 2016 року головний державний виконавець Суворовського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гузь О. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51754669 щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» грошових коштів згідно виконавчого листа № 6-490/12, виданого Печерським районним судом м. Києва 09 серпня 2012 року.

В порушення приписів ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 09.09.2010 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження йому направлено не було. Зі змістом цієї постанови від ознайомився за власною ініціативою.

Вважає, що постанова винесена з порушенням ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 09.09.2010 року, згідно вимог якої виконавче провадження має бути відкритим за умови, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання.

Згідно приписів п. 2 ч. 1, п.1 ч.2 ст.22 цього Закону, виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання законної сили рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист.

З огляду на те, що судове рішення набрало законної сили 30 липня 2012 року, рішень про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання судом не ухвалювалось, державний виконавець при розгляді заяви стягувача про примусове стягнення та відкриття виконавчого провадження повинен був застосувати приписи п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" та відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Зазначив, що суд першої інстанції при наявності письмових доказів залишив поза увагою дату звернення стягувача з заявою про відкриття виконавчого провадження, дату набрання судовим рішення законної сили, дату закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та помилково послався на пункт 5 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.05.2016 року, оскільки вказана норма стосується саме пред`явлення виконавчих листів та не може поширюватися на вже вчинені процесуальні документи виконавчого провадження. Крім цього, з моменту вступу в силу рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист (30 липня 2012 року), до моменту звернення стягувача з заявою про відкриття виконавчого провадження (22 липня 2017 року) минуло більше трьох років.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались, в судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 серпня 2012 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2012 року, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Ліга юридичного захисту інтересів споживачів" від 24.04.2012 року по справі №71/12 за позовом ПАТ КБ "Правекс-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 94-95 т.1).

Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному виконавчому листі, судове рішення набрало законної сили 30 липня 2012 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 30 липня 2013 року.

15 жовтня 2012 року державним виконавцем першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Одеського міського управління юстиції Шевченко Д. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.96 т.1).

Відповідно до відміток державного виконавця на виконавчому листі №6-490/12, останній 17 грудня 2013 року повернуто стягувачу згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV (чинного на момент винесення постанови).

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з приписами п.2 ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За таких підстав строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання становив з 18 грудня 2013 року до 18 грудня 2014 року. Отже, 19 грудня 2014 року цей строк закінчився.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 , згідно з статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58).

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001.

Тобто помилковими є висновки суду першої інстанції про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, оскільки на момент набрання чинності цим законом, строк пред`явлення виконавчого листа №6-490/12 від 09.08.2012 закінчився.

Відтак, дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ не відновлює дію судових рішень, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення пункту 5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.05.2018 у справі № 5016/149/2011(17/6) щодо порядку застосування положень п. 5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ.

З огляду на те, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ набрав чинності 05 жовтня 2016 року, а виконавчий лист повернуто стягувачу 17 грудня 2013 року, у суду першої інстанції не було підстав для застосування до даних правовідносин як ч.1 ст.12 цього Закону про трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, так і п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень даного Закону.

Доказі звернення стягувача з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції вказаного не врахував, не з`ясував дійсні обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог скарги.

Перевіряючи дотримання боржником строку звернення до суду з вказаною скаргою, судом апеляційної інстанції зроблено відповідний запит до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.11,19 т.2).

Відповіді на запит суду у визначений строк отримано так і не було.

Жодних доказів на спростування доводів скарги у вказаній частині не було надано також і представником стягувача.

За таких обставин підстав для висновку про пропуск заявником строку звернення до суду з даною скаргою немає.

Враховуючи, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання поза межами строків, установлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», питання про поновлення пропущеного строку в установленому законом порядку не вирішувалося, зазначена обставина, виходячи з положень статті 26 цього Закону, була підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

З урахуванням обставин справи, дії держаного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гузя О. В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 51754669 від 26 липня 2016 року є неправомірними, а вказана постанова підлягає скасуванню.

З огляду на те, що питання закінчення виконавчого провадження не відноситься до компетенції суду, а також вказаний обов`язок не може бути покладений судом на державного виконавця, скарга у вказаній частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

З урахуванням викладено колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гузя Олександра Вікторовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №51754669 від 26 липня 2016 року неправомірними.

Постанову Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 26 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення за виконавчим листом від 09 серпня 2012 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» 2 948 786,60 грн заборгованості скасувати.

В задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: В. М. Волошина

Т. А. Семенюк