П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/5236/17

Провадження № 22-ц/4815/626/19

Головуючий у суді першої інстанції: Красовський О.О.

Рішення Рівненського районного суду

ухвалено в м. Рівне Рівненської області

о 16 год. 22 хв. 11.02.2019

Повний текст рішення складено: 21.02.2019

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О. ,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач 1: ОСОБА_2 ;

відповідач 2: ОСОБА_3 ;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Богачук Ярослав Олександрович;

відповідача - адвокат Волошин Микола Кузьмич;

за участі (в апеляційному суді): ОСОБА_1, ОСОБА_2 , представника позивача - адвоката Богачука Ярослава Олександровича та представника ОСОБА_3 - адвоката Волошина Миколи Кузьмича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду від 11 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_4 ; про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, встановлення порядку користування ним та про стягнення частини вартості понесених витрат на утримання нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_4 ; про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, встановлення порядку користування ним та про стягнення частини вартості понесених витрат на утримання нерухомого майна. Мотивуючи позов, вказувала про належність їй на праві власності, що набуте в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_5 , 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . В спірному будинку проживають позивач зі своєю сім`єю, яка складається з чоловіка, трьох дітей і матері - ОСОБА_4 Відповідачам, які є її рідними сестрами, в порядку спадкування після смерті батька належить по 1/4 частці житлового будинку АДРЕСА_1 . Частка кожної зі сторін в натурі не виділена, а існує лише в ідеальному визначенні. Через це між ними виникають спірні питання щодо порядку користування окремими кімнатами.

Окрім того, ОСОБА_2 перешкоджає у доступі до літньої кухні, тим самим порушуючи право власності позивача. Оскільки вона самостійно несе тягар утримання спільного майна, а відтак у зв`язку з цим і певні витрати, тому відповідачі зобов`язані компенсувати на її користь частину понесених витрат, а саме по 2 404, 98 гривень кожна.

Ухвалою судді Рівненського районного суду від 28 листопада 2017 року зазначену позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку задля усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Після усунення недоліків ухвалою судді Рівненського районного суду від 10 січня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_4 ; про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, встановлення порядку користування ним та про стягнення частини вартості понесених витрат на утримання нерухомого майна.

Призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 45 хв. 08 лютого 2018 року.

У поданому відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 наполягала на укладенні між сторонами мирової угоди на взаємовигідних для всіх учасників справи умовах. У разі неможливості її укладення вважала за доцільне задовольнити позов ОСОБА_1

Ухвалою Рівненського районного суду від 29 травня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні по суті на 10 год. 00 хв. 21 червня 2018 року.

Рішенням Рівненського районного суду від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунено перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном - літньою кухнею площею 35, 2 м2, що знаходиться у складі житлового будинку АДРЕСА_1, зобов`язавши ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від літньої кухні, не чинити перешкод у доступі ОСОБА_1 до літньої кухні та користування нею, не вчиняти дій з інженерного переобладнання та перебудови літньої кухні без згоди позивача.

Встановлено порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 кімнати 1-4 площею 19 , 9 м 2 , 1-5 площею 15, 9 м2, 1-8 площею 13 м 2 ; залишено у спільному користуванні усіх співвласників коридор 1-1 площею 9, 8 м2, кухню 1-2 площею 10, 8 м2, коридор 1-3 площею 9, 4 м2, кладову 1-9 площею 5, 0 м2, кладову 1-10 площею 4, 4 м2; залишено у користуванні відповідачів кімнати 1-6 площею 14 , 1 м 2 , 1-7 площею 13, 8 м 2 .

ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з кожного з відповідачів по 2 404, 98 гривень понесених витрат на оплату комунальних та інших послуг.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 5 173, 33 гривні судових витрат, з яких 640 гривень складають судовий збір та 4 533, 33 гривні - витрати на правову допомогу адвоката.

Позивач: ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_1 , що виданий 24.12.2003 Рівненським РВ УМВСУ в Рівненській області; прож.: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт НОМЕР_2 , що виданий 17.12.1997 Рівненським МУ УМВСУ в Рівненській області; прож.: АДРЕСА_7 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт НОМЕР_3 , що виданий 26.10.1999 Рівненським МУ УМВСУ в Рівненській області; прож: АДРЕСА_8 .

На рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про помилковість тверджень суду щодо заперечень проти укладення мирової угоди. Неправильним вважає і посилання на те, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку, адже вони працюють вчителями у місцевій школі. Реєстрація місця проживання у м. Рівне не свідчить про те, що вони там мешкають.

Всупереч вимогам ст. 358 ЦК України суд на порушення принципу пропорційності між співвласниками визначив порядок користування таким чином, що вказаний у резолютивній частині оскаржуваного рішення. При цьому хибно не врахував сімейного і житлового стану відповідачів. Так, взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 проживає разом із позивачем, проте вона ж і передала своєї право на 1/4 частку спірного будинку на користь ОСОБА_1 Необґрунтовано зазначено про те, що виділ частки кожного з учасників спільної власності відбувався у тому порядку, який вони ж фактично і встановили для себе.

В матеріалах справи відсутні докази про попередні заперечення відповідачів з приводу користування позивачем і матір`ю сторін трьома кімнатами з п`яти, а тому висновок суду про це не відповідає обставинам справи.

На її думку, неправильним є і твердження суду про те, що літня кухня є окремим об`єктом права, яке належить ОСОБА_2 Оскільки поняття "Житловий будинок" охоплює як сам будинок, так і приналежні до нього будівлі та споруди, в т.ч. і літню кухню, тому підстав вважати останню окремим об`єктом права власності, що належить третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, матеріали справи та вимоги закону не містять.

Вважає, що суд однобічно і неповно підійшов при оцінці наявних доказів у справі, безмотивно врахувавши докази, надані позивачем, та відхиливши докази, надані відповідачами.

Щодо стягнення понесених судових витрат, то з недодержанням вимог ст.ст. 137 і 141 ЦПК України та правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, суд необґрунтовано і без покликання на достатність засобів доказування стягнув витрати на правову допомогу.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухваливши нове, яким встановити порядок користування спірним житловим приміщенням відповідно і пропорційно часткам у праві власності у ньому сторін, а в інших позовних вимогах - відмовити.

Тобто рішення суду оскаржується в частині задоволених вимог, а щодо відмови у компенсації понесених витрат на обслуговування житлового будинку - такої вимоги заявником не ставилося.

У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому посилалася на те, що доводи заявника про те, що відповідачі пропонували врегулювати відносини між ними мирно і шляхом взаємних поступок, не мають правового значення і не можуть бути підставою для скасування рішення. Щодо доводів ОСОБА_2 про постійне проживання у спірному будинку, то вважає, що вони не відповідають дійсності і спростовуються поясненнями самих відповідачів та їхніх свідків. На її думку, встановлений судом порядок користування будинком АДРЕСА_1 є справедливим і враховує інтереси усіх заінтересованих осіб. Також той факт, що заявник здійснила газифікацію та електрифікацію літньої кухні, не припиняє її права власності на цю будівлю та не дає ОСОБА_2 права створювати перешкоди в доступі до неї.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи і їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, і ці обставини сторонами не оспорюються, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 - батько сторін. Після його смерті відкрилася спадщина, куди увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Спадкоємцями прав і обов`язків померлого були учасники справи, а саме сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Остання відмовилася від своєї частки на користь ОСОБА_1 , яка набула право власності на 1/2 ідеальну частку спірного житлового будинку, а відповідачі - по 1/4 частці кожна. До складу житлового будинку, безпосередньо житлова площа якого складає 63, 7 м2, загальна - 116, 1 м2, включено також літню кухню, два сараї, прибудову та погріб.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу створеного відповідачами факту неможливості користування позивачем літньою кухнею площею 35, 2 м2 та визначення порядку користування кімнатами у спірному житловому будинку.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних прав і обов`язків до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов про усунення перешкод в користуванні літньою кухнею та встановленні порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Сторонами в судовому засіданні визнавалося, що приміщення літньої кухні має площу 35, 2 м2. За принципом пропорційності часток у праві власності, позивачу належить 1/2 частка цієї будівлі, а відповідачам - по 1/4 частці кожному. ОСОБА_2 переконана, що все приміщення літньої кухні належить їй на праві особистої приватної власності без урахування часток кожної зі сторін у справі.

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин вона суду не надала, як і не спростувала доводів позивача про те, що приміщення літньої кухні є об`єктом права спільної часткової власності всіх спадкоємців, крім ОСОБА_4 , яка відмовилася від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_1

Крім того, матеріали справи не містять правовстановлюючих документів, які б вказували про виключне титульне право ОСОБА_2 на літню кухню.

Решта доводів про належність спірної будівлі лише їй не ґрунтуються на об`єктивних і переконливих доказах.

Так, нормами ст.ст. 12 і 81 ЦПК України передбачено здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той самий час, ОСОБА_2 встановила власний замок у вхідних дверях і не дає ключів від дверей іншим співвласникам, зокрема позивачу.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тому неможливо погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що літня кухня є об`єктом права ОСОБА_2 , адже ці твердження є необґрунтованими.

Як стверджувала ОСОБА_1 , сторони не могли самостійно визначитися в позасудовому порядку з питаннями користування кімнатами у належному на праві спільної часткової власності житловому будинку АДРЕСА_1 .

Житловий будинок складається з п`яти житлових кімнат, а саме 1-4 площею 19, 9 м2, 1-5 площею 15, 6 м2, 1-6 площею 14, 1 м2, 1-7 площею 13, 8 м2, 1-8 площею 13, 0 м 2 .

Вирішуючи спір про встановлення порядку користування будинком, суд правильно врахував, що позивачу належить 1/2 частка, а відповідачам - по 1/4 частці кожній. Тобто частка ОСОБА_1 є значно більшою, ніж частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також бралося до уваги, що сім`я позивача постійно проживає у житловому будинку і складається п`ять чоловік - ОСОБА_1 , її чоловік, троє дітей різного віку і статі та мама позивача. Отже, сім`я потребує для проживання і ведення побуту кількох окремих кімнат.

При цьому з`ясовано, що кімнати 1-4 і 1-5 є суміжними. Тому ці кімнати повинні перебувати в користуванні позивача задля уникнення конфліктів при використанні прохідної 1-4. При цьому правильно враховано, що попередніми кімнатами та кімнатою 1-8 площею 13 , 0 м 2 постійно користується позивач зі своєю сім`єю. А відтак кожній з відповідачів необхідно надати в користування окремі кімнати - кімнату 1-6 площею 14, 1 м2 та 1-7 площею 13, 8 м2, які не є прохідними. При цьому взято до уваги, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають постійне місце проживання і мешкають в іншому населеному пункті, а лише працюють на території с. Котів Рівненського району Рівненської області.

Не можна погодитися з твердженнями автора апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, адже їх спростовано правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Так само не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права.

Так, згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною третьою цієї статті встановлено повний і вичерпний перелік випадків, за яких порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.

Натомість будь-яких доказів на обґрунтованість своїх доводів про існування процесуально-правових дефектів, що допущені судом при розгляді справи, відповідачем надано не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх не було здобуто.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами заявника про хибність обчислення понесених позивачем судових витрат. Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1.)у разі задоволення позову - на відповідача;

2.)у разі відмови в позові - на позивача;

3.)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, питання, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи має результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Приходячи до переконання про необґрунтованість присудження розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд бере до уваги, що склад та розмір витрат, пов`язаних із сплатою правничої допомоги, належить до предмета доказування у справі. З матеріалів цієї справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на допомогу адвоката були взяті до уваги лише поверхневий і узагальнений "Детальний опис виконаних адвокатом робіт і наданих послуг" та світлова копія корінця розрахункової квитанції серії ЯБ №84 (а.с. 148-149; 151).

За таких обставин питання обґрунтованості та доведеності понесення позивачем витрат на правничу допомогу судом попередньої інстанції вирішено помилково, без достатніх, об`єктивних та переконливих доказів про це.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується відповідачем у частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині воно не підлягає перевірці колегією суддів.

Підставою для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення в частині присудження витрат на правничу допомогу відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду від 11 лютого 2019 року скасувати в частині стягнення по 4 533, 33 гривні понесених витрат на правничу допомогу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожної на користь ОСОБА_1 .

В частині задоволення позову та усунення перешкод в користуванні літньою кухнею і встановлення порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 та стягнення по 640 гривень понесеного судового збору з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожної на користь ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 13 год. 20 хв. 04.06.2019.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.О.Гордійчук