Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2019 Справа №607/24556/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

На підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідач уже протягом останніх десяти років не проживає у даному будинку, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла, а тому є усі підстави, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Кучмій М.Я. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення.

Третя особа ОСОБА_2 щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_3 на праві особистої власності належить 9/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 04 жовтня 1988 року, виданим Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів.

Згідно відповіді ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 31 січня 2019 року №78/07-2,згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29.12.2012 року 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності виданого 04.10.1988 р., згідно рішення виконкому Тернопільської міської ради №430 від 29.09.1988 р., наріше була адреса АДРЕСА_1 53.

Згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 22 березня 2002 року, 11/20 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 12.03.2002р. за реєстром №5-427 і записано в реєстрову книгу за №1944.

ОСОБА_4 , зареєстрований, але не проживає за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується Актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 03 жовтня 2018 року, складеного комісією в складі інженера ОСОБА_5 , майстра дільниці ОСОБА_6 , паспортиста ОСОБА_7

Згідно довідки виданої ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім»№8292 від 03 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає в АДРЕСА_1 . Підстава Акт №8292 від 03.10.2018 року.

Будучи допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але більше десяти років за даною адресою не проживає.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

Відтак оскільки в судовому засіданні доведено факт відсутності відповідача за місцем реєстрації проживання понад рік, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст. 405 ч.2 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), третя особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк