Справа № 2-815/11
4-с/310/37/19
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Богомолова Л.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії, постанову старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Єрастової А.В., стягувачі ОСОБА_2 , ТОВ «Інвестиційна кампанія» «ІФГ Капітал» про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії, постанову старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Єрастової А.В., стягувачі ОСОБА_2 , ТОВ «Інвестиційна кампанія» «ІФГ Капітал» про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, в якій просить визнати неправомірною передачу на реалізацію квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 посадовими особами Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, а також визнати неправомірними постанову та акт старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Єрастової А.В. про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 08 жовтня 2019 року та скасувати їх відповідно до вимог ст.ст. 447-449, 451 ЦПК України.

Розглянувши дану скаргу, суд вважає наявними підстави для залишення її без розгляду з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з вказаною скаргою ОСОБА_1 посилається на незаконність дій державного виконавця та порушення ним Закону «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, в контексті незаконності відчуження майна в рахунок погашення боргу.

Тобто вимоги щодо визнання дій державного виконавця незаконними заявляються саме у зв`язку з переходом права власності на майно до стягувача.

При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону № 1404-VIII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 61 Закону № 1404-VIII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Саме такі висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16).

Верховний Суд України у відповідності до правових висновків (постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та постанова Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 753/5007/16-ц, провадження № 61-1521св17) від 23 червня 2017 року роз`яснив, як оскаржувати постанову та акт держвиконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та вказав, що оскільки предметом оскарження у справі були дії державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову, у зв`язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця слід залишити без розгляду і роз`яснити заявнику можливість вирішення спору в позовному провадженні.

Велика Палата Верховного Суду 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, який є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

При залишенні скарги без розгляджу слід повідомити скаржнику, що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, а тому йому слід звернутися до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,15 ЦК України, ст.ст. 185,200,258,353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії, постанову старшого державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, стягувачі ОСОБА_2 , ТОВ «Інвестиційна кампанія» «ІФГ Капітал» про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, а тому йому слід звернутися до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом у порядку позовного провадження.

Надіслати копію ухвали ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.В. Богомолова