СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 472/793/18
пр. № 2/759/1945/19
05 червня 2019 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Черніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,
у липні 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути судовий збір по справі.
Ухвалою 21.09.2018 відкрит опровадження по справі (а.с. 32).
Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, неодноразово просила слухати справу у режимі відеоконференції (а.с. 39, 40, 50, 53).
Ухвалою від 23.10.2018 клопотання було задоволено (а.с. 44).
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с.37, 38, 48, 49).
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином (а.с. 35, 46).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 07.09.2011, який рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26.06.2014 розірвано (а.с. 15).
У даному шлюбу і сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
11.11.2014 рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28.08.2014 до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7).
Згідно довідки від 07.03.2018 по ВП №52303983 ОСОБА_4 у період з 01.09.2017 по 28.02.2018 не отримувала аліментів від ОСОБА_2 (а.с. 13).
31.10.2015 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 у ВДРАЦС Веселинського РУЮ у Миколаївській області, актовий запис№ 73 (а.с. 16).
Позивач надсилала на адресу відповідача лист із проханням направити нотаріально завірену заяву про відмову від дитини, внаслідок невиконання батьківських обов`язків, однак відповідач такого листа не отримав (а.с. 19, 17).
Згідно висновку від 31.05.2018 №05-03/1147 Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України громадянин ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків тому може бути позбавлений батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3 (а.с. 18).
Відповідно до статті 121 СК України права і обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому в установленому законом порядку. Саме на батьків покладається відповідальність за виховання дітей, захист їх прав та інтересів, турботу про здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини.
Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, на підставі чого надав згоду на позбавлення його батьківських прав.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї дитини.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір по справі у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 12.06.2019.