У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Гайворонського В.М.,

за участі: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з тих підстав, що в провадженні Деснянського районного суду в м. Києві знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08-379/07-А від 02.08.2007 року.

Вимоги своєї заяви представник мотивує тим, що 21.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі -ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений договір про відступлення прав вимоги (далі -Договір відступлення). Згідно даного договору відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 08-379/07-А від 02.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 (далі - Кредитний договір). Оскільки відповідно до Договору відступлення ТОВ «АНСУ» набуло прав кредитора до ОСОБА_3 за Кредитним договором, представник звернувся до суду із відповідною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа по цивільній справі № 2603/1206/12 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , про стягнення боргу за кредитним договором, а саме: зі стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на стягувача ТОВ «АНСУ».

Представник заявника -Кононов І.К., в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник боржника - Гнатюк Т.В. в судовому засіданні заперечувала, щодо вимог заяви, пояснила що заявником не надано доказів розрахунку за договором про відступлення в сумі 3 891 825, 88 грн., крім того заявник не надає жодної інформації щодо невиконання боржником рішення суду про стягнення заборгованості, що позбавляє суд об`єктивно надати правову оцінку вимогам заявника, так як відсутня інформація можливого виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань в рамках виконавчого провадження, не додано розрахунку заборгованості, також відсутня інформація про наявність виконавчого провадження, а тому з урахуванням викладеного просила відмовити в задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08-379/07-А від 02.08.2007 року.

Рішенням Деснянського районного суду в м. Києві від 21.11.2012 року по справі № 2603/12063/12 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було задоволено та стягнено з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 08-379/07-А від 02.08.2007 року в загальній сумі 525 295, 74 грн., а саме заборгованість за основним боргом 106 226, 73 грн., по нарахованим відсоткам за користування кредитними грошима - 5 977,01 грн., по нарахованій щомісячній комісії - 4 221, 75 грн., по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії - 408 870, 25 грн. (а.с. 69-72)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2013 року по справі № 22 -ц/796/1694/2013 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.11.2012 року скасувано в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячної комісії - 408 870, 25 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення, яким визначити розмір пені в сумі - 116 425, 49 грн., в зв`язку з чим абзац перший і другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: "Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у сумі 232 850, 98 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 106226, 73 грн., по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами - 5 977, 01 грн., по нарахованій щомісячній комісії - 4 221, 75 грн., по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, щомісячній комісії - 116 425, 49 грн.. В іншій частині рішення суду - залишити без змін". (а.с. 120-123)

21.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі -ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») відповідно до чинного законодавства України був укладений договір про відступлення прав вимоги (далі -Договір відступлення). Згідно даного договору відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 08-379/07-А від 02.08.2007 року, що був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 (далі - Кредитний договір).

Таким чином відповідно до Договору відступлення ТОВ «АНСУ» набуло прав кредитора до ОСОБА_3 за Кредитним договором (а.с. 190, 191)

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторонидозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, та не обмежуючись, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України вказано, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Представник боржника обґрунтовуючи свою правову позицію посилався на те, що в матеріалах справи не міститься жодних відомостей щодо відкриття виконавчого провадження.

На здійснений Гнатюк Т.В. адвокатський запит № 02-06/19 від 05.04.2019, Заступником начальника Деснянського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було повідомлено наступну інформацію:

У відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 41789969 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5497/2012 від 13.11.2013 Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 232850,98 грн.

26.11.2014 державним виконавцем керуючись п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з виконавчим документом направлено до ВДВС Березанського МУЮ за місцем знаходження майна боржника.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) Березанським МВДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 46614395 однак, вищевказаний виконавчий документ повторно до Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на виконання не повертавсь та на виконанні не перебуває.

Разом з тим, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як наведені в ній доводи є обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 378, 442 ЦПК України, ст.ст. 11, 512, 514, 515 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», стягувач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржник - ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа по цивільній справі №2603/12063/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08-379/07-А від 02.08.2007 року, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (адреса: м. Київ, вулиця Лейпцігська, будинок № 3-А; ).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: