Єдиний унікальний номер 229/1427/19 Номер провадження 22-ц/804/2706/19

Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 229/1427/19

Провадження № 22-ц/804/2706/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Біляєвої О. М.,

суддів: Папоян В. В., Халаджи О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області в складі судді Грубника О. М. від 09 серпня 2019 року, ухвалене у м. Дружківці Донецької області, дата складення повного рішення 09 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , пред`явив позов до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення належних звільненому працівникові сум.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 10 січня 1981 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця», працюючи у моторвагонному депо Ясинувата; звільнений 12 квітня 2017 року за власним бажанням.

Посилаючись на те, що відповідач у день звільнення працівника не провів повний розрахунок, а судовий наказ про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, виданий 14 грудня 2018 року Дружківським міським судом, за заявою боржника скасований, позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 68 456 грн 26 коп. заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з лютого 2016 року по квітень 2017 року.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року позов задоволений.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року у сумі 68 456 грн 55 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за лютий 2016 року у сумі 3 358 грн 04 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що відповідач на порушення вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника не виплатив всі суми, що належать йому від підприємства, а тому позовні вимоги про стягнення 68 456 грн 26 коп. заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню.

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця») подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення з підстав порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд безпідставно відхилив заперечення відповідача щодо стягнення 68 456 грн 26 коп. заборгованості із заробітної плати за період 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року, яка була нарахована Державним підприємством «Донецька залізниця» (), яке перебуває у стані припинення, залишається юридичною особою. При цьому суд визнав належним доказом довідку про заборгованість, видану моторвагонним депо м. Ясинувата і подану позивачем, який не перебуває у трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця», та оцінив висновок Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, який не був поданий сторонами під час розгляду справи.

Учасники справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду апеляційної інстанції не направили.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 10 січня 1981 року працював на різних посадах Державного підприємства «Донецька залізниця», у тому числі на посаді машиніста електропоїзду відокремленого підрозділу моторвагонного депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця».

12 квітня 2017 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивачем на підтвердження нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року у розмірі 68 456 грн 55 коп. надана довідка № 418/04 від 26 квітня 2017 року.

Згідно з науково-практичним висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричинених впливом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), встановлені цим висновком обставини є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язаної сторони, якщо за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», регіональна філія Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України.

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав працівника при звільненні, зокрема на отримання заробітної плати, а тому задовольнив позовні вимоги.

Однак суд першої інстанції дійшов такого висновку через порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частина перша цієї статті 116 КЗпП України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, обов`язок з виплати заробітної плати працівнику несе роботодавець.

Згідно з матеріалами справи, з 10 січня 1981 року ОСОБА_1 перебував у трудових з Державним підприємством «Донецька залізниця».

Звільнений з посади машиніста електропоїзду відокремленого підрозділу моторвагонного депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця» 12 квітня 2017 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до копії довідки відокремленого підрозділу моторвагонного депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця» від 26 квітня 2017 року № 418/04, підписаною керівником та головним бухгалтером і завіреною печаткою, підтверджено розмір невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з лютого 2016 року по квітень 2017 року - 68 456 грн 55 коп.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 січня 2019 року скасувати судовий наказ єдиний унікальний номер 229/6106/18 провадження 2-н/229/859/2018 від 26.12.2018, виданий за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року - 68 456 грн 55 коп. та судових витрат.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство (далі ДП) «Донецька залізниця» () знаходиться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 68, та з 25 листопада 2014 року перебуває у стані припинення.

Отже, ДП «Донецька залізниця» є самостійним суб`єктом трудового права, як організація, що має статус юридичної особи.

За приписами частини четвертої статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі статтею 107 ЦК України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

При цьому, відповідно до статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців в порядку, передбаченому статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», тобто запису про припинення юридичної особи.

Відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов`язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акту, в якому про це має бути зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи - попередника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оскільки немає завершення процесу припинення і відповідний запис до Єдиного державного реєстру не внесено, то ДП «Донецька залізниця» залишається юридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договорами та позадоговірними зобов`язаннями, що виникли за його участі.

Отже, обов`язок як роботодавця щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період 3 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року має нести саме ДП «Донецька залізниця».

Зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 725, вбачається, що ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (пункт 1). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту (пункт 2).

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначені правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі товариство).

Згідно зі статтею 2 цього Закону, утворення товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Зокрема у частині шостій наведеної норми зазначено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Постанова), прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити ПАТ «Укрзалізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі ДП «Донецька залізниця» згідно з додатком № 1.

За змістом пунктів 4 і 5 Постанови проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Українська залізниця» відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» всіх прав, активів, зобов`язань і боргів в статутний капітал ПАТ «Українська залізниця».

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604.

У пункті 1 частини другої Постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що під час проведення інвентаризації та оцінки майна: необхідно сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України.

Пунктом 2 частини другої вказаної Постанови передбачено, що після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крам та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Задовольняючи вимоги про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01 лютого 2016 року по 12 квітня 2017 року, суд першої інстанції, не установивши, що ДП «Донецька залізниця», у тому числі моторвагонне депо Ясинувата, бере участь в процедурі реорганізації та правонаступництва ПАТ «Українська залізниця», а також, що його майно увійшло до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця»; неправильно застосував наведені норми матеріального права, а тому дійшов помилкового висновку про те, що відповідач у даній справі став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції. При цьому суд залишив поза увагою, що процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до ПАТ «Українська залізниця» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції на території України, як наслідок безпідставно відхилив заперечення ПАТ «Українська залізниця», що останнє не є належним відповідачем за цими вимогами.

Довід апеляційної скарги про неналежного відповідача є прийнятним з урахуванням того, що ДП «Донецька залізниця» () знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою у м. Донецьку), залишається юридичною особою, свої активи та зобов`язання та документи на їх підтвердження до ПАТ «Українська залізниця» не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), а тому правонаступництво від ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» не перейшло, оскільки правонаступництво щодо ДП «Донецька залізниця» () настає в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.

Саме такого висновку 18 вересня 2019 року дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 220/310/18.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «Українська залізниця» створила регіональну філію «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та визначила місце її розташування у місті Лиман Донецької області, вул. Привокзальна, будинок 22. Вказана регіональна філія не є юридичною особою.

Матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки, не підтверджується, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем у даній справі.

За таких обставин підстави для задоволення вимог про стягнення заробітної плати з АТ «Українська залізниця» відсутні, а тому рішення підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приймає доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ « Українська залізниця» є неналежним відповідачем у справі, що узгоджується з наведеними вище нормативними актами та установлено судом апеляційної інстанції фактичними обставинами справи.

Щодо доводу скарги про оцінку судом попередньої інстанції науково-практичного висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, який не був наданий учасниками справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що такий доказ в матеріалах справи відсутній, тому посилання у судовому рішенні на нього є безпідставним, проте правова оцінка зазначеному висновку, як передбачено статтею 89 ЦПК України, не була надана.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, а позивач від сплати судового збору звільнений на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а також судові витрати 1 152 грн 60 коп., понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення належних при звільненні сум у розмірі 68 456 грн 55 00 коп. відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а також судові витрати 1 152 грн 60 коп., понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді В. В. Папоян

О. В. Халаджи

Дата складення судового рішення 24 жовтня 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва