УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/8746/19

Провадження № 2/638/3622/19

12.06.2019 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саврасова І. А. про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саврасова І. А. про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки, а саме просить суд звернути стягнення за договором позики грошей від 12.06.2015 року та іпотечним договором від 12.06.2015 року на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , у розмірі 120000, 00 грн.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175 ЦПК України.

Вивченням позовної заяви встановлено, що позивачем не дотримано вимоги статті 175 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно Закону №1401-ІІІ від 02.06.2016 року «Про внесення змін до Конституції України» (щодо правосуддя) розділ ХV Перехідні положення Конституції України доповнено пунктом 161 підпунктом 11, яким визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Враховуючи те, що з 01 січня 2019 року представництво в судах першої інстанції може здійснюватися виключно адвокатом, до позовної заяви в обов`язковому порядку повинні бути долучені документи, які підтверджують повноваження адвоката, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що представник за довіреністю не є особою, яка може здійснювати представництво інтересів сторони у даній справі, оскільки має місце розгляд змісту позовних вимог - звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто дана справа не відноситься до категорії малозначних справ та підлягає розгляду у загальному позовному провадженні.

Подана заява підписана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 як фізичною особою без статусу адвоката, із підтвердженням її повноважень виключно копією довіреності.

Зазначені положення не суперечать конституційній нормі щодо права особи на отримання професійної правничої допомоги. Законодавче закріплення доручення саме адвокатам представництва інтересів особи у справах, які не відносяться до категорії малозначних, внаслідок складності та істотності правових наслідків, покликане забезпечити дотримання прав та інтересів особи, їх належний захист та виконання завдань цивільного судочинства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до статті 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом після усунення обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності у представника позивача повноважень адвоката на звернення з позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, п. 11 Перехідних положень до Конституції України та з урахуванням сформованого висновку в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №811/1507/18.

Крім цього, згідно частини 7 статті 185 ЦПК України, сторонам роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини , що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п.3 ч. 4 ст.185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саврасова І. А. про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки - повернути позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: