Номер провадження: 22-ц/813/4954/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 березня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору №2165 від 10.12.2012 року, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М.

При цьому предметом спадкового договору є квартира АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Малиновського району м.Одеси.

20.02.2018 року відповідач ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та відшкодування збитків.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.03.2019 рокуцивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та відшкодування збитківпередано на розгляд до Малиновського районного суду м.Одеси..

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м.Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для направлення справи на розгляд до Малиновського районного суду м.Одеси, оскільки є ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 10.10.2017 року про повернення заяви позивачеві для подання до належного судуу справі (521/16597/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору. Дана ухвала набрала законної сили.

Позивач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та відшкодування збитків на розгляд до Малиновського районного суду м.Одеси, суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України й виходив із того, що поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч.1 ст.30 ЦПК України) є більш широке, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно» (про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування тощо), а тому правило даної норми розповсюджується на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

У п.п.41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3 роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Зі змісту позову й зустрічного позову вбачається, що спір між сторонами виник з приводу спадкового договору, предметом якого є квартира АДРЕСА_3 .

Отже, предметом спору у даній справі є оскарження договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Твердження апелянта про те, що справа не підсудна Малиновському районному суду м.Одеси є безпідставними, оскільки заявлений спір повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, яка регулювалась на той час статтею 114 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, суд першої інстанції діяв у межах закону і, зважаючи на вимоги ст. 30 ЦПК України, дійшов вірного висновку, справу передати на розгляд саме Малиновського районного суду м.Одеси, за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький