28.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/5875/16-ц
Єдиний унікальний номер № 205/5875/16-ц
Провадження № 4с/205/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання відновити виконавче провадження,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною скаргою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року скасовано, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.01.2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2017 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Уточнивши вимоги скарги в редакції від 15.05.2019 року, скаржник посилався на те, що 23.07.2016 року він дізнався про те, що виконавче провадження № 25388514 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості в сумі 22382,73 грн., було закрито у зв`язку із смертю боржника, про що держаним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ винесено постанову від 11.06.2013 року. Вважає постанову незаконною та такою, яка повинна бути скасована.

Скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Строменко Г.О. про закінчення виконавчого провадження № 25388514 від 11.06.2013 року; зобов`язати начальника Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі ГТУЮ у Дніпропетровській області Никитюк І.П. відновити виконавче провадження № 25388514 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 22382,73 грн. та стягнути з боржника заборгованість у повному обсязі.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Кірєєв Г.Ю. просив скаргу задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області просила відмовити в задоволенні скарги.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ Строменко Г.О. від 11.06.2013 року закрито виконавче провадження № 25388514 з примусового виконання виконавчого листа № 2-874, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 08.12.2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 22382,73 грн., у зв`язку зі смертю боржника (а.с. 3).

На підставі Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 та п. 3.19 Інструкції № 470 з діловодства в органах державної виконавчої служби, виконавче провадження № 25388514 було знищено (а.с. 120-126).

За змістом ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно вимог ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В липні 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-874, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 08.12.2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 22382,73 грн., що фактично свідчить про те, що ОСОБА_1 знав про наявність постанови про закриття виконавчого провадження та визнав правомірність дій державного виконавця.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що доводи скаржника щодо незаконності оскаржуваної постанови є безпідставними, незаконними та не знайшли свого підтвердження.

Крім того, скаржником також не надано доказів про те, коли він дізнався про порушення своїх прав саме рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, які ним оскаржуються, що є обов`язковим з огляду на приписи ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного, суд також не вбачає жодних підстав для задоволення вимог в частині зобов`язання відновити виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв відповідно до закону та у межах своїх повноважень і права чи свободи скаржника не було порушено, а отже, вимоги скарги є безпідставними, недоведеними та в повному обсязі необґрунтованими, тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 6, 11, 49, 51 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, ст. ст. 4-5, 13, 354, 447-452 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 108), про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання відновити виконавче провадження відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 31 травня 2019 року.

Суддя Н.В. Басова

.