Провадження №2/760/913/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

17 травня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця» про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 880 905, 00 гр. боргу, 133 945, 82 гр. річних, 874 407, 32 гр. інфляційних втрат та 1 535 715, 86 гр. відсотків, а всього 3 424 974, 00 гр.

Крім того, просить стягнути з ТОВ`Столиця-Інвест» 5 000, 00 гр. боргу.

Посилається в позові на те, що 01 липня 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого він передав останньому у борг 885 905, 00 гр., що еквівалентно 108 700, 00 доларів США строком на 4 місяці і 15 днів.

Датою повернення позики за умовами договору є 15 листопада 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором позики 02 липня 2013 року був укладений договір поруки між ним та відповідачем ТОВ «Столиця-Інвест» в особі директора ОСОБА_4 , за яким останній поручається перед кредитором за виконання грошового зобов`язання ОСОБА_3 , та в разі порушення обов`язків за договором позики поручитель відповідає перед кредитором в сумі 5 000, 00 гр.

Грошові кошти були передані ним та одержані відповідачем ОСОБА_3 під час підписання договору готівкою.

Своїми підписами сторони засвідчили факт передачі грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_3 умови договору не виконав, грошові кошти не повернув до цього часу.

На його вимоги повернути борг відповідач не реагує, ухиляється від виконання умов договору.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборговану ним суму.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України просить також стягнути з відповідача ОСОБА_3 проценти за весь час користування коштами до виконання свого зобов`язання в розмірі 1 535 715, 86 гр.

Виходячи з того, що відповідач не виконав свого грошового зобов`язання перед ним, просить стягнути з нього заборговану суму з урахуванням інфляційних збитків та річних, які становлять відповідно 874 407, 32 гр. та 133 945, 82 гр. річних.

З урахуванням того, що відовідач - ТОВ`Столиця-Інвест» поручився за виконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору в розмірі 5 000, 00 гр., просить стягнути з нього дану суму, як поручителя.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Представник відповідача - ТОВ «Столиця-Інвест» в судове засідання також не з`явився двічі, про час розгляду справи повідомлявся належним чином порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду також не повідомив.

Судові повістки, що направлялись за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , повертались до суду з відміткою поштового відділення про інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Вказана адреса відповідача зазначена в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Порядок вручення судових повсток фізичним та юридичним особам врегульовано п.п. 91, 99, 101, 116,117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку.

У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 9 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, відсутність іншої відомої адреси відповідачів у матеріалах справи, суд вважає такі дії відповідачів, направлені на неотримання судових повісток відмовою від їх отримання, а тому повідомлення відповідачів про час розгляду справи є належним.

Крім того, Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання,або знаходження відповідно до інформації в ЄДРПУОУ,є свідомими,спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Ухвалою від 04 лютого 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позову заяву не подали.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, висновок суду про належне повідомлення відповідачів про час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 01 липня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 отримав у борг від позивача 885 905, 00 гр., та зобов`язався повернути позику у визначений договором строк.

Відповідно до п. 5.2 зазначеного Договору позичальник зобов`язаний повернути суму позики до 15 листопада 2013 року.

Пунктом 5 Договору встановлено, що позичальник розпочне повернення позики з 01 серпня 2013 року і продовжуватиме повертати її щомісячними внесками готівкою до повного погашення не пізніше 15 листопада 2013 року, про що складається Акт прийому-передачі грошових коштів.

Відповідно до п. 8 Договору підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики.

Крім того, 02 липня 2013 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Столиця-Інвест» в забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_3 за договором позики був укладений договір поруки, за яким останній поручився відповідати перед позивачем, як кредитором, за виконання грошового зобов`язання відповідачем ОСОБА_3 в розмірі 5 000, 00 гр.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за умовами договору виконав у повному обсязі, передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти.

В свою чергу обидва відповідачі ухиляються від виконання зобов`язань за умовами договору, кошти за умовами Договору позики позивачу не повернули до цього часу.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідач ОСОБА_3 , як позичальник, належним чином повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував.

З точки зору закону в разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження укладеного з відповідачем ОСОБА_3 договору позики та передачу йому грошових коштів позивач у судовому засіданні пред`явив оригінал договору позики про отримання грошових коштів, наявність якого у нього є свідченням невиконання відповідачем умов договору позики.

Копія договору, засвідчена представником позивача в порядку ст.95 ЦПК України, долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п.2.1 Договору поки від 02 липня 2013 року поручитель - ТВ`Столиця-Інвест» зобов`язався відповідати перед позивачем, як кредитором, у разі порушення боржником умов договору, в сумі 5 000, 00гр.

Частиною 1 ст.1049 кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 . борг у строки, встановлені договором позики, не повернуто, не погашена сума боргу і поручителем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 880 905, 00 гр. боргу, а з ТОВ »Столиця-Інвест» - 5 000, 00 гр.

Відповідно до ст.1048 кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, з даної норми закону випливає, що винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З п.3 Договору позики вбачається і це підтвердив у судовому засіданні представник позивача, при укладенні договору сторони домовилися, що позика є безпроцентною.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з цих обставин, погоджених сторонами умов договору при його укладенні, обов`язковість умов договору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив і це підтверджується розпискою відповідача, предметом договору позики була національна валюта.

З розрахунку позивача, перевіреного судом, вбачається, що сума інфляційних витрат від простроченої відповідачем суми позики становить 874 407, 32 гр., а річні - 133 945, 82 гр.

Відповідач ОСОБА_3 , як позичальник, не з`явившись до суду, не подавши відзиву на позов, наданого позивачем розрахунку річних та інфляційних втрат не спростовував і заперечень щодо вимог позивача в цій частині не висловлював.

Враховуючи викладене вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору позики, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також розмір задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8 780, 64 гр.

З відповідача ТОВ «Столиця-Інвест» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 29, 36 гр.

Керуючись ст.ст. 15,16,20,525, 546, 553-554, 611, 625-629,1046, 1047, 1048, 1051 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 880 905, 00 гр. боргу, 133 945, 82 гр. річних, 874 407, 32 гр. інфляційних втрат та 8 780, 64 гр. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Столиця» на користь ОСОБА_2 5 000, 00 гр. боргу та 29, 36 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва