Дата документу 05.06.2019 Справа № 326/1693/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 326/1693/17 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т. Є.
провадження № 22-ц/807/1839/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: старший державний виконавець Комунарського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Нєдєльська Ольга Григорівна, Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення від сплати заборгованості з аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого за довіреністю, виданою на підставі доручення Бердянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, діє адвокат Амельченко Д.Д., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: старший державний виконавець Комунарського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Нєдєльська О.Г., відділ Державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про звільнення від сплати заборгованості з аліментів (т.1 а.с.1-3).

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 801/1783/2012 від 06.03.2012р. стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття. 03.04.2012р. відповідачу (стягувачу) був виданий виконавчий лист, який так і не потрапив у встановленому порядку до Бердянського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області. Він звернувся до ДВС в березні 2013 року, але йому відповіли, що стосовно ОСОБА_4 відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження.

Відповідачу було відомо місце його роботи, тому після отримання виконавчого листа вона повинна була подати заяву до ВДВС або за місцем його роботи, але ОСОБА_3

цього не зробила.

До 10.11.2017р. у виконавчому провадженні відсутня заява відповідача. До державних виконавців, до в/ч НОМЕР_1 , де позивач проходив військову службу за контрактом, з заявою про примусове утримання аліментів на дитину стягувач ОСОБА_3 не зверталася, тому що її все влаштовувало, оскільки вона оформила та отримувала соціальну допомогу на дитину в період з 01.04.2013р. по 30.09.2014р.; постійно отримувала подарунки та кошти від нього та його родини. Потім ОСОБА_3 згадала, що 03.04.2012р. отримала виконавчий лист і що можна звернутися за аліментами. Відповідач не отримувала шляхом примусового стягнення до листопада 2016р. аліменти і до суду з позовом про стягнення заборгованості з аліментів не зверталася, як і не зверталася із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, ініціатива щодо звернення з поданням до суду про видачу дублікату виконавчого листа відбулась від державних виконавців, оскільки стягувач отримувала від нього сплату аліментів в добровільному порядку, але він не взяв до уваги, що треба було брати розписки за отримання стягувачем коштів від нього. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення, але ОСОБА_3 не звернулася до суду.

29.08.2017р. при ознайомленні з ВП № 52385026 було з`ясовано, що 28.09.2016р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 801/1783/2012, виданому 25.08.2016р., яка не була йому направлена, і у нього не було можливості оскаржити цю постанову. Дублікат виконавчого листа, виданий згідно ухвали суду по справі № 801/1783/2012, 6/310/126/16р., але про судове засідання 04.08.2016 року йому відомо не було, ухвалу суду він не отримав. В дублікаті виконавчого листа в порушення вимог ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не зазначено правильно місцезнаходження стягувача на день видачі виконавчого листа.

16 травня 2018р. при ознайомленні з ВП № 52385026 було встановлено, що у ньому існує тільки одна заява від стягувача від 10.11.2017р. про перерахування стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на рахунок, який надала ОСОБА_3 , але в копіях, наданих ДВС, з`явилася ще одна заява ОСОБА_5 з датою звернення 17.11.2016р. Проте всі заяви датовані після видачі дублікату виконавчого листа.

Позивач не погоджується з рішенням старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Нєдєльської О.Г. щодо нарахування аліментів, починаючи з 13.12.2012 року, оскільки виконавче провадження було відкрито лише 28.09.2016 року, але помилки не виправлено до теперішнього часу. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016 року під розписку він не отримував, тому не мав можливості її оскаржити. Будь-яких інших документів з дня відкриття виконавчого провадження він теж не отримував.

Відповідач постійно, починаючи з січня 2012 року, мешкала в м. Запоріжжя, але жодних заяв про зміну стороною місця проживання чи перебування не надавала, як і не надала відомостей про зміну адреси з травня 2018 року. Він же, навпаки, місце проживання (перебування), окрім службових відряджень, місцезнаходження не змінював. Але документи виконавчого провадження не доводились до його відома, а старший державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Нєдєльська О.Г. направила йому тільки постанову про передачу виконавчого провадження від 14.08.2017р. та постанову про арешт майна боржника.

На теперішній час у нього відбулися суттєві зміни матеріального стану, у зв`язку із звільненням з в/ч НОМЕР_1 , він має проблеми із здоров`ям після проходження служби в АТО. З 19.05.2017р. він перебував на обліку як безробітний в Бердянському МЦЗ, а з 19 травня 2018р. його було знято з обліку. Таким чином, місце його проживання та роботи було відоме, він не ухилявся від сплати аліментів, але до винесеної постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2016р. по виконавчому листу № 801/1783/2012 аліменти з нього не утримувалися. Підтверджує цей факт і перший лист, направлений старшим державним виконавцем командиру в/ч 3033 від 28 вересня

2016р. за № 29795, про направлення дублікату виконавчого листа та надання довідки про доходи боржника, повідомлення про заборгованість, на яку були зроблені відрахування в сумі 2135,26 грн., копія розпорядження 52385026 на суму 3875.42 грн., лист командиру в/ч НОМЕР_1 про заборгованість на 31.10.2016 року в сумі 54871,64 грн.

Він був не згоден з розрахунком аліментів державним виконавцем за період з 13.12.2012 року. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків, а також передбачений перелік доходів, з яких утримання аліментів не провадиться. Багато разів він був у відрядженнях. Старший державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Нєдєльська О.Г. зробила розрахунки заборгованості, не враховуючи перелік доходів, з яких утримання аліментів не провадиться. В постанові про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016р. зазначено, що стягнення відбувається з 13.12.2012 року, а нарахування заборгованості здійснено з лютого 2012 року, що має суперечності.

26 грудня 2017р. він звернувся до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Василь-

євої Л.Ю. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року цю скаргу було задоволено частково, зобов`язано Бердянський МРУЮ ВДВС

ГТУЮ у Запорізькій області здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 по дублікату виконавчого листа, виданого згідно ухвали суду № 801/1783/2012,

6/310/126/16 від 04.08.2016 року. Але до теперішнього часу Бердянський міськрайонний відділ ДВС перерахунок не зробив, на що він подав скаргу на дії старшого державного виконавця Бородіної Ю.О.

Він не приховував дійсний розмір свого заробітку, не змінював місце проживання з метою запобігання сплаті аліментів, не приховував свого місцезнаходження, не приховував своє місце роботи, яке було постійне як до укладення шлюбу, так і після розірвання шлюбу і до травня 2017р., він дбав про матеріальне забезпечення дитини, не ухилявся від участі в утриманні дитини, по кілька місяців його дитина ОСОБА_7 знаходився у нього, а також на канікулах.

Вважає, що рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось з вини ОСОБА_3 , яка самостійно отримала первісний виконавчий лист, але не надала його до фінансової частини в/ч НОМЕР_1 за місцем роботи боржника.

Частина 3 ст. 197 СК України передбачає, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості з аліментів, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Посилаючись на вищенаведені обставини та вимоги ч. 3 статті 197 СК України, яка втратила чинність з липня 2016р., просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 44 210,20 грн., нарахованих за період з 13.02.2012 року по 02.06.2016 року за дублікатом виконавчого листа, виданим 25.08.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, згідно ухвали суду по справі № 801/1783/2012 6/310/126/16р., що були присуджені на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано, що у відповідності до ч. 3 статті 360 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Учасники справи до судового засідання апеляційного суду 05 червня 2019р. не з`явились, хоча про розгляд справи повідомлені належним чином, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання кожним з них судової повістки.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши їх за наданими матеріалами справи, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою у зв`язку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 липня 2009 року відділом РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 272. Мають сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.
В лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття. Рішення набрало законної сили 19 березня 2012 року (т.2 а.с.2).

03.04.2012 року на виконання вказаного рішення щодо стягнення аліментів стягувачу ОСОБА_3 був виданий виконавчий лист.

З матеріалів справи вбачається, що примусового стягнення за вказаним виконавчим листом не відбувалось.
25.07.2016 року державний виконавець звернувся з поданням про видачу дубліката виконавчого листа, в якому зазначив, що виконавчий лист було втрачено під час його направлення за місцем отримання доходу боржником, а саме: у військову частину № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.08.2019р. подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задоволено. Видано дублікат виконавчого лисга № 801/1783/2012 від 03.04.2012 року на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.03.2012 року у цивільній справі № 801/1783/2012 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2012 року і до його повноліття (т. 2 а.с.3).
Постановою старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Нєдєльської О.Г. від 28.09.2016 року відкрито виконавче провадження № 52385026 з виконання дублікату виконавчого листа № 801/1783/2012, виданого 25.08.2016 року Бердянським міськрайонним судом. У вказаній постанові зазначено, що заява про примусове виконання подана 27.09.2016р. (т. 2 а.с. 207).

Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим листом № 801/1783/2012, проведеним старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Нєдєльською О.Г., за період з 23.02.2012 року по 31.10.2016 року за боржником ОСОБА_1 обліковується заборгованість в сумі 54 871,64 грн. (т. 1 а.с.194-196).
Постановою старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Нєдєльської О.Г. від 14.08.2017 року, виконавчий лист № 801/1783/2012, виданий 25.08.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, передано Бердянському міськрайонному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у зв`язку із звільненням боржника з В/Ч НОМЕР_1 . Зазначено, що заборгованість обліковується станом на 16.05.2017 року в сумі 53 350,01 грн. (т.1 а.с.172).

Постановою головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18.08.2017 року прийнято виконавче провадження № 52385026 з примусового виконання виконавчого листа № 801/1783/2012, виданого 25.08.2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області (т.1 а.с.170).

Згідно із повідомленням Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 7738 від 18.02.2019 року на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 за виконавчим листом № 801/1783/2012 від 25.08.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві ставив питання про звільнення його від заборгованості по аліментам в сумі 44 210,20 грн., яка виникла за період з 13.02.2012 року по 02.06.2016 року за дублікатом виконавчого листа, у відповідності до положень ч. 3 статті 197 СК України, яка була чинною у вказаний період.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист одразу після його видачі стягувачу був пред`явлений до виконавчої служби на примусове виконання, але був втрачений, у зв`язку з чим за ухвалою суду було отримано його дублікат, тому підстав для застосування вимог ч. 3 статті 197 СК України не мається.

В апеляційній скарзі зазначається про невідповідність цих висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки відомостей про звернення виконавчого листа до примусового виконання матеріали справи та виконавчого провадження не містять, а фактично виконавче провадження розпочато тільки після звернення до виконання дубліката виконавчого листа.

З цього приводу колегія погоджується із встановленими судом обставинами, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості з аліментів, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.
Вказана норма була чинною до 08.07.2016р., але з цієї дати частина 3 була виключена зі статті 197 СК України.

З аналізу змісту вказаної норми слідує, що звільнення платника аліментів від заборгованості по аліментам можливо лише в тому випадку, якщо стягувач без поважної причини не пред`являв виконавчий лист до виконання.

Між тим, за наданими з виконавчих служб, у яких виконавчий лист та його дублікат перебували на виконанні, відомостями судом встановлено наступні обставини.

Згідно із повідомленням Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 7738 від
18.02.2019р. на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої
служби ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження відносно боржни-
ка ОСОБА_1 за виконавчим листом № 801/1783/2012 від 25.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно перевірки бази даних «АСВП- спецрозділ» встановлено, що зазначений виконавчий документ вперше перебував на виконанні у відділі з 03.04.2012 року, що під-
тверджується випискою з «АСВП-спецрозділ», та був переданий за належністю до іншого
відділу ДВС 27.04.2012 року.

З цієї ж бази даних «АСВП- спецрозділ» встановлено, що зазначений виконавчий документ вдруге перебував на виконанні у відділі з 29.04.2013 року, що підтверджується
випискою з «АСВП-спецрозділ», та всі матеріали виконавчого провадження разом із вико-
навчим листом були передані за належністю до іншого відділу ДВС 31 травня 2013р. Для
усунення недоліків в оформленні матеріалів виконавчого провадження з Комунарського
ВДВС до Бердянського відділу надійшли матеріали виконавчого провадження. Після усу-
нення недоліків, останні були скеровані до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя. В запиту-
ваний період виконавчий документ стягувачу не повертався. Надати інформацію щодо звернень стягувача за будь-якою інформацією до Бердянського відділу ДВС не має можливості у зв`язку з утилізацією архіву виконавчих проваджень за 2013 рік та номенклатурних справ за зазначений період згідно з Інструкцією про ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби (т. 2 а.с.76-79).

За повідомленням Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 5480-12-16.3-43 від 04.02.2019 року встановлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень 20.06.2013р. вперше на адресу відділу надійшла постано-
ва згідно з п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» з виконавчим листом № 801/1783/2012 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утри-мання неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від Бердян- ського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, але державним виконавцем 21.06.2013 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав порушення державним виконавцем вимоги п. 4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення процесуального документу, а саме: не було обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів, а в разі відсутності бо-
ргу не вказано, на яку саме дату заборгованість відсутня.

У вказаному повідомленні також зазначено, що більш детальну інформацію надати не виявляється можливим, оскільки відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції Ук-
раїни № 2274/5 від 25.12.2008, визначено строк зберігання завершених виконавчих проваджень у три роки.
Але 27.09.2016 року до Комунарського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорі-
зькій області звернулась ОСОБА_3 з заявою про прийняття до примусового виконання дублікату виконавчого листа № 801/1783/2012, виданого 25 серпня 2016р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на ко-
ристь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,
в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мі-
німуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.02.2012 року і до повно-
ліття дитини.
28.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття ви-
конавчого провадження ВП № 52385026.
28.09.2016 року за вих. № 29794/6 копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52385026 направлена сторонам для ознайомлення. 10.11.2016 року було зроблено розрахунок заборгованості та направлено сторонам, у якому зазначалось про явку боржника до відділу у приймальні дні.
14.08.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про передачу виконав-
чого провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 та проживанням за адресою: АДРЕСА_2 , та 14.08.2017 року за вих. № 51559 оригінал виконавчого провадження направлено до Бердянського міськрайоного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, де станом на сьогоднішній день виконавче провадження перебуває на виконанні (т. 2 а.с.70-73).
Згідно із повідомленням Управління соціального захисту населення Приморської РДА Запорізької області від 17.10.2018 року, ОСОБА_3 , 1986 року народження, перебувала на обліку в управлінні та отримувала з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого ПКМУ № 189 від 22.02.2006 року. Згідно із довідкою про отримання допомоги від 16.10.2018 року ОСОБА_3 за період з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року нараховано допомогу на дитину, коли батько ухиляється від сплати аліментів, в розмірі 3679,20 грн. (т. 1 а.с.221-222).

Отже, вказаними вище документами підтверджується той факт, що виконавчий лист звертався до примусового виконання стягувачем ОСОБА_3 одразу після отримання у квітні 2012р., але з незалежних від неї обставин був втрачений у 2013р. при пересилці з одного відділу виконавчої служби до іншого, внаслідок чого і не відбувалось його примусового виконання. Та протягом цього періоду ОСОБА_3 і отримувала відповідну допомогу на дитину с УПСЗН Приморської РДА.

Тільки після отримання в суді замість цього втраченого виконавчого листа у серпні 2016р. за заявою державного виконавця, яким визнано саме втрату виконавчого листа, дублікату виданого виконавчого листа стало можливим виконання рішення суду про стягнення аліментів, що підтверджено вищенаведеними відомості з автоматизованої системи виконавчих проваджень та документами виконавчих служб.

Тому, зважаючи на те, що виконавчий лист був своєчасно пред`явлений до примусового виконання, але з незалежних від відповідача причин не виконувався, то підстав для застосування ч. 3 статті 197 СК України і звільнення платника аліментів ОСОБА_1 від заборгованості за передбаченими цією нормою обставинами, як вірно встановив суд, не мається.

Що стосується доводів скарги про неправильне визначення заборгованості та невиконання рішення суду про зобов`язання державного виконавця здійснити її перерахунок, то вони не впливають на можливість вирішення цієї справи про звільнення від заборгованості, яка уторилась до липня 2016р., оскільки визначальним є не її розмір, а підстави, яких у цій справі не знайдено.

Між тим, зважаючи на наявність іншого судового рішення про зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості, позивач не позбавлений можливості у випадку невиконання державним виконавцем цього рішення також звернути його до примусового виконання.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх ретельно і обґрунтовано спростував.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04)
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалене у справі судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 червня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.