Дата документу 18.06.2019 Справа № 337/1333/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/1333/18 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
№ 22-ц/807/1920/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 12.02.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано постановою апеляційного суду Запорізької області від 24.04.2018 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але на кожну дитину не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.04.2018року і до повноліття старшої дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., щомісячно, починаючи з 06.04.2018 і до повноліття старшої дитини; стягнути з нього на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2010 року, який розірвано постановою апеляційного суду Запорізької області від 24.04.2018 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення шлюбних відносин сторін проживають з позивачкою.

Судом також встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, є співзасновником та директором ТОВ «Олія Агро», його середньомісячний дохід за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року склав 1056 грн. 22 коп., за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року - 1075 грн. 00 коп. Також він є співзасновником ТОВ «Агро Трейд 27», ТОВ «Авто Трейд плюс».

Позивач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, її дохід за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року склав 60 000 грн.

Мотивуючи рішення з посиланням на національне та міжнародне законодавство, суд першої інстанції врахував наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1).

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2).

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.3).

Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України суд врахував вік дітей, яким виповнилось 8 та 5 років, те, що діти достатньо матеріально не забезпечені, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, в іншому шлюбі не перебуває, інших непрацездатних дітей та утриманців нема, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив.

Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів не суперечить закону, відповідає фактичним обставинам справи.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді справи допускалися порушення процесуального закону, зокрема порушення строків розгляду справи та вирішення процесуальних питань, безпідставне повернення на стадію підготовчого судового засідання тощо.

Разом з тим, відповідач не зазначає, як це вплинуло на правильність судового рішення.

Так, апеляційна скарга не містить обґрунтувань власної позиції відповідача щодо необхідності стягнення з нього на утримання дітей твердої грошвої суми.

Разом з тим, за ч.3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тож право вибору у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі підлягають стягненню аліменти на дітей, належить в даному випадку позивачеві.

У апеляційній скарзі відповідач не зазначає переконливих доводів про те, як порушуються його права тим, що аліменти стягнені у частці від його доходу.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 червня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков