Провадження № 2/263/792/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 21 грудня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 листопада 1990 року перебували у шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року шлюб розірваний. У листопаді 2017 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання нашого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, до досягнення останнім 23-літнього віку. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені частково, то стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/6 частині доходів, на кожного. При цьому, при ухваленні рішення суд виходив з того, що з відповідача також здійснюється утримання аліментів на користь ще одного неповнолітнього сина відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки сумарно розмір утримання із заробітної плати відповідача по аліментам на всіх трьох дітей до досягнення 23- літнього віку старшою дитиною - ОСОБА_4 , складав 1/2 частину, після досягнення 23-літнього віку (02 липня 2018 року) такий розмір складає 1/3 частину. Тобто, після 02 липня 2018 року матеріальний стан відповідача змінився, що свідчить про можливість стягнення з нього аліментів в більшому розмірі, який відповідає дійсним витратам на неповнолітнього сина з урахуванням його стану здоров`я та матеріального становища. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку як хвороблива дитина, що підтверджується відповідними записами у його медичній картці. Відповідно до запису у медичній картці від 22 березня 2017 року ОСОБА_3 потребує санаторно-курортного лікування. Крім того, відповідно до плану оздоровлення часто хворобливої дитини, передбачено також неспецифічна профілактика ГРВІ восени та навесні медичними препаратами: метацил, пентоксид, екстракт елеутерококка, фітонциди, аскорбінова кислота); загальний масаж грудної клітини; фізіотерапевтичні методи (загальне УФО, кіслородні коктейлі); санація носоглотки згідно призначення ЛОР, десенсибилізуюча терапія за призначенням алерголога; застосування пробиотиків та пребіотиків. Відповідно до протоколу засідання від 22 березня 2017 року ВКК 16/16 окрім взяття на облік ОСОБА_3 як часто хвороблива дитина, встановлений діагноз дислалія та призначені заняття з логопедом, а також рекомендована консультація з міським імунологом. У період з 28 березня 2017 року по 23 квітня 2017 року ОСОБА_3 проходив лікування у дошкільному санаторії м. Маріуполя з діагнозом рецидивний бронхіт. При огляді завідуючою амбулаторією № 6 ОСОБА_5 також встановлений діагноз дифузний зоб І ст., патологія флори в зеві та носу. Під час огляду лікарем ортопедом встановлений діагноз плосковальгусність стопи та призначені ортопедичні стелькі-супінатори, массаж, ЛФК, фізфопроцедури (електорімпульс, електрофорез, дарсноваль, ультразвук) та кальциум Д. Усі вище перелічені заходи потребують здійснення постійних витрат на лікування, які позивач не може забезпечити, у зв`язку з невеликим розміром заробітку. Нездійснення перелічених заходів може призвести до погіршення здоров`я нашого ОСОБА_3 . Вважає, що розмір аліментів на утримання з відповідачем неповнолітнього сина ОСОБА_3 для забезпечення його гармонійного розвитку, та з урахуванням стану здоров`я має бути збільшений до розміру ј частини всіх доходів відповідача. Оскільки на утримання іншого неповнолітнього сина відповідача - ОСОБА_3 , був виданий судовий наказ на утримання у розмірі 1/6 всіх доходів відповідача, а заявниця вважала такий розмір аліментів достатнім для його гармонійного розвитку, у випадку задоволення цього позову загальний розмір аліментів буде складати 5/12 від доходу відповідача, що не буде перевищувати 50% відсотків доходів останнього. У зв`язку з чим, просить суд збільшити розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року з розміру 1/6 доходу відповідача до 1/4 частини всіх доходів відповідача на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 лютого 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, та у зупиненні провадження у справі, залучено ОСОБА_7 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

13 березня 2019 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволенні позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позивних вимог.

Представник позивача та позивач до судового засідання не з`явилися надали до суду заяву про розгляд справи у його відсутності підтримали заявлений позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності просила відмовити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 15 липня 2011 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вчинений актовий запис № 793, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2016 року і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки від 13 березня 2019 року № 44, виданої Маріупольською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 42, ОСОБА_3 , 2011 року народження, навчається у 2-Б класі Маріупольської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 42, протягом 2017-2018 років і до теперішнього часу питанням виховання учня ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 не брав участь у вихованні сина: у заклад не з`являвся, батьківські збори не відвідував, зв`язок з класним керівником не підтримує.

При цьому, позивачем надані документи, відповідно до яких ОСОБА_3 знаходиться на обліку як хвороблива дитина, що підтверджується відповідними записами у його медичній картці.

Відповідно до запису у медичній картці від 22 березня 2017 року ОСОБА_3 потребує санаторно-курортного лікування.

Відповідно до протоколу засідання від 22 березня 2017 року ВКК 16/16 окрім взяття на облік ОСОБА_3 як часто хвороблива дитина, встановлений діагноз дислалія та призначені заняття з логопедом, а також рекомендована консультація з міським імунологом. У період з 28 березня 2017 року по 23 квітня 2017 року

ОСОБА_3 довідки від 22 січня 2019 року, виданої КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполь» ОСОБА_8 М.М. перебуває на «Д» обліку: складний далекозорий астигматизм плосковальгусні стопи.

03 жовтня 2017 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області виданий судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2017 року та до повноліття дитини.

25 ІНФОРМАЦІЯ_4 постановою Донецького апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року змінено в частині визначеного розміру аліментів стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , а саме: з 1/6 частини на 1/8 частину.

Згідно з довідкою від 09 квітня 2019 року № 52, Маріупольською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 42, ОСОБА_3 навчається у 2-Б класі Маріупольської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 42, протягом 2018-2019 років дитина отримувала гаряче харчування в групі подовженого дня за кошти батьків на суму: з вересня 2018 року по грудень 2018 рік у розмірі 960 грн.; з січня 2019 року по березень 2019 рік у розмірі 828 грн. З 01 січня 2019 року на підставі рішення Маріупольської міської ради від 28 листопада 2011 року № 7/37-3406 «Про встановлення граничної норми вартості харчування учнів закладів загальної середньої освіти з 01 січня 2019 року» ОСОБА_3 отримує харчування (сніданки) за формулою 50х50 (50% за кошти батьків) на суму: з січня 2019 року по березень 2019 року у розмірі 529 грн. Всього у розмірі 2317 грн., яку сплачує матір дитини ОСОБА_9

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підставу позову з наступними обставинами: витрати на дитину збільшились, син постійно хворіє та потребує лікування.

У той час, доказів зміни майнового стану ОСОБА_2 у бік покращення матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Однак, доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про наведені обставини, позивачем суду не представлено, тому суд позбавлений можливості вважати наведені обставини дійсними. Долучені виписки із медичних карток амбулаторного хворого, свідчить лише про наявність у ОСОБА_3 ряду захворювань та перебування на «Д» обліку, тому суд не приймає до уваги наведену позивачем обставину.

При цьому, слід звернути увагу на те, що постановою Донецького апеляційного суду рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року змінено лише в частині визначеного розміру аліментів стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4

Посилання позивача на те, що дитина хворіє, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат, не позбавляє її права на пред`явлення до відповідача позову у порядку, передбаченому ст. 185 СК України, якою регламентовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_3 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення виготовлене 13 червня 2019 року.

Суддя О.А.Шевченко