КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 759/12743/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Величко Т.О.

04 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Київської міської ради та просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у три місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм процесуального права, не встановлення наявності об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачем не надано та не доведено наявність можливих об`єктивних причин пропуску строку на прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що спадкодавець вів скритний та одинокий спосіб життя, відмовлявся спілкуватися та виходити на зв`язок із будь-ким із своїх родичів, не мав друзів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6774/2019
Дванадцята Київська державна нотаріальна контора подала заяву, в якій просила слухати справу за відсутності представника та у вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Київська міська рада,повідомлялась належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомили.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були присутні на першому судовому засідання , але в подальшому до суду не з`являлися хоча повідомлялися судом про час та місце слухання справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, третіх осіб, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, яка складається, зокрема, з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2017 у справі № 759/16636/16-ц, яке набрало законної сили за заявою ОСОБА_1 , яка є донькою спадкодавця від другого шлюбу, було визначено додатковй строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , та встановлено обставини, що спадкодавець був тяжко травмований під час ДТП, яка відбулася неподалік смт.Ворзель, Київської області. У важкому стані його було скеровано каретою швидкої допомоги до Ірпінської центральної міської лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_1 від численних переломів скелету ОСОБА_4 помер. Працівниками правоохоронних органів, а також медичними працівниками, було допущено помилку в персональних даних ОСОБА_4 , а саме невірно зазначено в усіх документах його по батькові « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ».

Як наслідок правоохоронним органам за короткий час не вдалося встановити наявність близьких родичів у померлого, у зв`язку із чим прокуратурою м. Ірпеня,Київської області 28.05.2018 був наданий дозвіл на поховання ОСОБА_4 за державні кошти (лист прокуратури від 28.08.2015 року №62-16-Р-2015р) та здійснено поховання на кладовищі м. Ірпень, про що свідчить свідоцтво про поховання №362 від 31.08.2015 року. В результаті вказаної помилки відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області видав свідоцтво про смерть Комунальному підприємству «Управління житло-комунального господарства «Ірпінь», що здійснило поховання ОСОБА_4 з помилкою, а саме не було правильно зазначено по батькові померлого (т. 1, а. с. 227-229).

Позивач є сином спадкодавця від першого шлюбу та дізнався про смерть спадкодавця 14.07.2017 від своєї двоюрідної сестри, що спадкодавець вів скритний спосіб життя не бажав спілкуватися із родичами та мав іншу сім`ю.

Постановою Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 19.07.2017 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причини пропуску шестимісячного строку, передбаченого законодавством для прийняття спадщини (а. с. 9).

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не є «автоматичним», а можливе лише за наявності поважних причин, пов`язаних з суттєвими об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, необхідність звернення до нотаріуса та ін., то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Встановлено, що ОСОБА_2 - син спадкодавця не міг дізнатися про смерть батька через його скритий спосіб життя, не бажав спілкуватися із родичами та помилку у документах про смерть.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2017, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 , яка є донькою спадкодавця від другого шлюбу визначено додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті.

Даним рішенням встановлено, що працівниками правоохоронних органів, а також медичними працівниками, було допущено помилку в персональних даних ОСОБА_4 , а саме невірно зазначено в усіх документах його по батькові « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ».

Як наслідок правоохоронним органам за короткий час не вдалося встановити наявність близьких родичів у померлого, у зв`язку із чим прокуратурою м. Ірпеня,Київської області 28.05.2018 був наданий дозвіл на поховання ОСОБА_4 за державні кошти (лист прокуратури від 28.08.2015 №62-16-Р-2015р) та здійснено поховання на кладовищі м. Ірпень, про що свідчить свідоцтво про поховання №362 від 31.08.2015 року. В результаті вказаної помилки відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області видав свідоцтво про смерть Комунальному підприємству «Управління житло-комунального господарства «Ірпінь», що здійснило поховання ОСОБА_4 з помилкою, а саме не було правильно зазначено по батькові померлого.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин правильними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано та не доведено наявність можливих об`єктивних причин пропуску строку на прийняття спадщини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи вищевикладене.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення прав ОСОБА_1 та не залучення її до участі у справі у якості відповідача, колегія суддів вважає наступне.

Матеріали справи свідчать, що позовна заява була подана до суду у серпні 2017 року, коли ОСОБА_1 не мала статусу особи яка прийняла спадщину відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, адже постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 19.09.2017 рішення Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було встановлено додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

До теперішнього часу нотаріусом свідоцтво про прийняття спадщини не видавалося, враховуючи наявність судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Статтею 43 ЦПК України встановлені права та обов`язки учасників справи.

За наведеного, ОСОБА_1 , як третя особа мала такі ж самі права та обов`язки, як і відповідач, зокрема щодо подачі доказів на заперечення позову.

Разом з тим, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів н підтвердження своїх вимог.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції не встановлено порушення прав третьої особи ОСОБА_1

За наведеного, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.06.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова