Справа № 161/1302/19
Провадження № 2/161/1199/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 червня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Луцьку в залі суду цивільну справу №161/1302/19 за позовом ОСОБА_1 до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , внаслідок смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме - на право на отримання земельної частки (паю) у розмірі 2,07 умовних кадастрових гектарів на території Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області.. Зазначає, незважаючи на належне прийняття нею спадщини по смерті матері, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яка перебуває в СГПП «Садів» Луцького району Волинської області, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказану нерухомість. Просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

Ухвалою суду від 25 січня 2019 року вказану справу було прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 11 березня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Торчинська сільська рада в судове засідання представника не направила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи; щодо задоволення позовних вимог не заперечувала.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.06.1998 р. (а.с.6).

Позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, а.с.7), інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

З матеріалів витребуваної спадкової справи №400/2018 вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 57-61).

Постановою № 1072/02-31 від 11.12.2018 року державний нотаріус Маневицької державної нотаріальної контори Літвак Н.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.46).

Як вбачається із списку - додатку громадян, членів Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна (на даний час реорганізовано в СГПП «Садів», а.с.13), які мають право на земельну частку (пай), при розпаюванні землі, ОСОБА_2 не була включена до даного списку, а тому не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.20-28).

Водночас, у свідоцтві про право на майновий пай вказано, що на підставі рішення зборів КСП ім. Мічуріна від 08.02.2000р. ОСОБА_2 має право на майновий пай (а.с.13).

Згідно п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

В силу ст. 5 цього ж Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка була членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу.

Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що на день смерті ОСОБА_2 , їй належало право приватної власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГПП Садів розміром 2,07 умовних кадастрових гектарів. Її право на дане майно ніким не оспорюється, але відсутній документу, який посвідчує право власності, тому позивачка будучи спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку.

За таких обставин суд вважає, що право позивача на спадщину, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, порушено, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись, ст. ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом, право власності на спадкове майно - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності Сільськогосподарського приватного підприємства «Садів» розміром 2,07 умовних кадастрових гектарів, яке належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , виділивши її із земель запасу чи резервного фонду Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Торчинська сільська рада Луцького району Волинської області, місце знаходження: 45612, Волинська область, Луцький район, смт. Торчин, вул. Незалежності, 103, .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк