Справа № 473/30/19
РІШЕННЯ

іменем України

"18" червня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Вознесенське управління Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення фактів родинних відносин, прийняття спадщини, належності правовстановлюючого документа (ухвалою суду від 12.06.2019 року справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа було об`єднано з справою за заявою вказаних осіб щодо встановлення фактів родинних відносин, прийняття спадщини в одне провадження для спільного розгляду).

В обґрунтування вказаних заяв зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (бабуся заявників), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 9,66 га (складається з трьох земельних ділянок площею 1,85 га, 1,23 га та, відповідно 6,58 га), розташованої на території Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, та наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності спадкодавця на обумовлену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим 15.11.2001 року Вознесенською сільською радою.

Спадщина була прийнята заявниками, як спадкоємцями (ч.2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Проте, при зверненні заявників до нотаріуса з приводу оформлення в спадкових правах, останні отримали відмову з підстав відсутності доказів щодо:

прийняття спадкоємцями спадщини;

родинного зв`язку між ними та спадкодавцем (в документах, виданих органами ДРАЦС на підтвердження цього факту містяться розбіжності в прізвищах цих осіб);

належності померлій правовстановлюючого документа на земельну ділянку (зазначено « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 »).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили про встановлення обумовлених фактів у судовому порядку, посилаючись на неможливість вирішення зазначених питань в іншому порядку. Водночас їх встановлення необхідно заявникам для належного оформлення в спадкових правах.

В судове засідання заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Вуїв О.В. не з`явились. Від останньої надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, а також задовольнити заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Представник заінтересованої особи Вознесенського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не заперечував. Водночас, вказував, що Управлінням, як спадкоємцем за заповітом, спадщину не прийнято та останнє не має відповідного наміру, на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 не претендує.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.п.1,6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Водночас, перелік фактів, які підлягають встановленню судом, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

За положеннями ч.2 ст.315ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року (який підлягає застосування до даних правовідносин) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

З положень ст. 548 ЦК УРСР 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 9).

За життя, остання склала заповіт, який 13.11.2001 року був посвідчений секретарем Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла все своє майно Управлінню соціального захисту населення Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області (а.с. 73-74, 81).

Згідно повідомлення Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 355/01-09 від 13.03.2019 року, спадкова справа після смерті вказаної особи не заводилась (а.с.75).

При цьому, в заяві, наданої представником Управління соціального захисту населення Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області, останній вказує на неприйняття спадщини Управлінням після смерті ОСОБА_3 , небажання здійснювати дій, пов`язаних з оформленням у спадкових правах, та відсутність будь яких майнових претензій щодо спадкового майна.

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті вказаної особи, судом не встановлено.

Проте, при зверненні заявників до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, останні отримали відмову через відсутність необхідних документів щодо належного її оформлення (а.с.13).

Між тим, факт родинних відносин між заявниками та спадкодавцем повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів (а.с.8-10, 14-18), показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що заявники дійсно є доньками сина спадкодавця, який помер раніше неї.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 9,66 га, розташована на території Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.11.2001 року Вознесенською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 116 (обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні прізвища власника даної земельної ділянки («Тюльпіна» замість вірного « ОСОБА_5 ») (а.с.11).

В той же час факт належності ОСОБА_3 даного правовстановлюючого документа підтверджується наданими доказами в своїй сукупності, в тому числі довідкою, виданою виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за № 22/04-09 від 10.01.2019 року, копією витягу з рішення 22 сесії 23 скликання Вознесенської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за 4 від 27.06.2001 року, на підставі якого був виданий вказаний державний акт, які узгоджуються між собою відомостями щодо імені та по батькові спадкодавця, місця проживання останньої на час підготовки рішення сільською радою про передачу земельної ділянки, а також наявністю в спадкодавця, а в подальшому - в заявників оригіналу правовстановлюючого документа (а.с.134, 135).

Щодо встановлення факту прийняття заявниками спадщини.

Так, згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.ст. 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що заявники, прийняли спадщину, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, зокрема на законних підставах заволоділи правовстановлюючим документом на земельні ділянки, здійснювали заходи, пов`язані з управлінням спадковим майном (а.с.21-23).

Таким чином, враховуючи, що встановлення вищевказаних фактів має для заявників юридичне значення, оскільки необхідно для належного оформлення в спадкових правах, неможливість їх встановлення в іншому порядку, заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 259, 263 - 265, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Вознесенське управління Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними онуками ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області, правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.11.2001 року Вознесенською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 116.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Лузан