Провадження № 2/761/3137/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Шлапаковій А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника третьої особи: Лисенка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 особисто та як законного представника неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної квартири. Відповідачі зареєстровані в квартирі, проте, як зазначає позивач, вони жодного дня в квартирі не проживали, витрати на утримання не несуть, їх речі в квартирі відсутні, перешкоди в користуванні квартирою не чиняться. Внаслідок зазначеного, на думку позивача, відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а тому для захисту свого порушеного права позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, так як таким чином будуть порушуватись права дітей.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача, представника третьої особи та свідка, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності від 17.07.2008 року.

В квартирі АДРЕСА_1 з 06.12.2013 року зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, на прохання відповідачів вони були зареєстровані в квартирі позивача, проте з ними зв`язок втрачено та на даний час відсутня можливість зняти їх з реєстраційного обліку без рішення суду. Відповідачі не перебувають з позивачем в родинних стосунках.

Актом від 10.01.2019 року комісією встановлено не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 .

Крім того, представниками служби у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації 04.02.2019 року було складено акт обстеження умов проживання дитини в якому зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 речей характерних для дітей 2007 та 2008 років народження в квартирі не міститься.

Позивач на даний час несе витрати по її утриманню, відповідачі в квартирі не проживають.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання пояснив, що він у квартирі проживав в період часу з 2011 року по 2015 рік, проте відповідачів та їх дітей не бачив і не знає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).

Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що факт реєстрації відповідачів та їх дітей порушує права позивача, як власника квартири, витрат на житлово-комунальні послуги відповідачі не несуть, своїх речей в квартирі не зберігають, позивач не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані в її власності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.41, 47 Конституції України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст.77-81, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_5 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) особисто та як законного представника неповнолітніх ОСОБА_6 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 (РНОКПП не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула