Справа № 274/4682/16-ц
провадження № 2/0274/165/19
"30" травня 2019 р. м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні в порядку позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні і визнання права власності на частку у спільному майні,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири в будинку АДРЕСА_2 .
Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2016 року. Іншим співвласником квартири є - ОСОБА_2 , яка в зазначеній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, ремонтні роботи не здійснює. Згідно із ст .47 ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі - 13,65 квадратного метру на одну особу. З огляду на викладене, спірна квартира є неподільною, спільне володіння та користування нею неможливе.
У судове засідання представник позивача на адресу суду спрямував клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася без поважних причин та не подала відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.
Зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ ід. частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу частки квартири від 18 серпня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1064(а.с. 4).
Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66152599 від 18 серпня 2016 року, №66978238 від 31 серпня 2016 року, вищевказана квартира в рівних частках, а саме по 1/2 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5, 10).
На квартиру АДРЕСА_3 липня 2014 року виготовлено технічний паспорт на ім`я ОСОБА_3 . Згідно з відомостями наявними в технічному паспорті, вищевказана квартира є однокімнатною, загальною площею 27,1 кв.м., житловою площею 15,0 кв.м., розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку(а.с. 7-8).
Відповідно до статті 47 ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі - 13,65 квадратного метру на одну особу.
Отже, частка відповідача у спірному нерухомому майні є незначною, спільне володіння та користування спірною квартирою неможливе, тому припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам.
Відповідно до змісту статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.
Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї.
За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні.
За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 року № 6-2784цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, у якості способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання таких прав.
Згідно ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів(ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 551, 20 грн.
Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні і визнання права власності на частку у спільному майнізадовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 ід. частку квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн..
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий 25 січня 2013 року Бердичівським РВ УДВС України в Житомирській області.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт: серія НОМЕР_4 , виданий 23 грудня 1995 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області.
Головуючий суддя О.В. Замега