Справа № 754/8300/19
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А., перевіривши матеріали заяви Громадської організації «Національна спілка споживачів» в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла вищевказана заява.

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків відповідно до ст.185 ЦПК України.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог 175, 177 ЦПК України з таких підстав.

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Однак, у заяві Громадської організації «Національна спілка споживачів» не зазначено доказів у підтвердження місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, заявнику необхідно надати суду докази реєстрації місця проживання, з метою визначення підсудності поданої заяви. Без відповідних доказів, розгляд заяви про видачу обмежувального припису по суті не вбачається можливим.

У справі Delcourt v. Belgium Єропейський суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Статтею 350-2 ЦПК України встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть бути заявниками у даній категорії справ. Зокрема, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству";

2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Законодавець визначився із суб`єктами звернення в остаточному вигляді, розширеному тлумаченню дані суб`єкти не підлягають.

Згідно з частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

У своїй заяві Громадська організація «Національна спілка споживачів» не звертає уваги на те, до якої із категорій осіб, визначених у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відноситься ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та чи поширюється на них законодавство про протидію домашньому насильству, що, у свою чергу, давало б їм можливість вимагати застосування правового механізму обмежувального припису.

Звертаючись до суду Громадська організація «Національна спілка споживачів» посилається на ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема згідно ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою захисту своїх законних прав та інтересів споживачі мають право об`єднуватися у громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Об`єднання споживачів є громадськими організаціями, що провадять свою діяльність відповідно до Закону України "Про об`єднання громадян".

Статтею 56 ЦПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, якими законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 ст. 56 ЦПК України зазначено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади , органи місцевого самоврядування , фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод і інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Правові та організаційні засади діяльності громадських організацій визначені в Законі України «Про громадські об`єднання» № 4572-VI. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1 цього Закону, громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Статтями 1, 21 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачено, що громадським об`єднанням надано право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів АРК, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями ( зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами. При цьому, право громадських організацій на звернення до суду із відповідними позовами у розумінні пункту другого частини першої статті 21 вказаного Закону обмежено певними категоріями правовідносин, з якими безпосередньо пов`язана статутна діяльність громадських організацій.

В рішенні Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013зазначається, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом,лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, відповідно до Закону України «Про громадські об`єднання», Громадська організація «Національна спілка споживачів» може мати право захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, але лише у випадку, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах, проте, матеріали справи не містять доказів того, що її статутними документами передбачено право звернення до суду за захистом прав чи інтересів членів своєї організації, а також того, що така організація наділена обсягом процесуальних прав і обов`язків, встановлених ЦПК України.

Крім того, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства, ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представникові, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах - фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну дієздатність. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими і передбачуваними.

Отже, враховуючи вищевикладене на виконання вимог, встановлених ЦПК України Громадська організація «Національна спілка споживачів» має надати суду документи на підтвердження повноважень.

Крім того, відповідно до ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Отже відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, у заяві не вказано відповідних обставин та належних і допустимих доказів того, що заявник (и) є належними особами, які можуть бути заявником (ми) у даній справі. При цьому, не вказано підстав за яких заявники звертаються до суду із вказаною заявою. Не долучено доказів, що саме заявники є особами, відносно яких здійснюється домашнє насильство або вони є особами, які постраждали за онакою статті з боку заінтересованої особи, не надано доказів на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, з урахуванням обмеженого строку розгляду даної заяви заявник мав надати суду відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти як свої так і заінтересованих осіб, тощо.

Також, в порушення положень ст. 177 ЦПК України, заявником не додано до копії заяви копії всіх документів, що прикладені до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб, для можливості їх направлення.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення заяви без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 175, 177, 185, 293, 350-3, 350-4 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву Громадської організації «Національна спілка споживачів» в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, - залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків терміном п`ять днів з моменту отримання копії ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: