ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2019 року

м. Харків

справа № 639/6736/18

провадження № 22ц/818/2770/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новобаварський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року в складі судді Труханович В.В.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування шкоди, спричиненої бездіяльністю слідчих.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що керівництвом Гаражно-будівельного кооперативу «Ясна поляна» (далі - ГБК «Ясна поляна») здійснювалось будівництво гаражних боксів за рахунок членів кооперативу та у подальшому після об`єднання ГБК «Ясна поляна» з Відкритим акціонерним товариством «Ясна поляна-2» (далі - ВАТ «Ясна поляна-2») реалізовувало їх через ВАТ «Ясна поляна-2». За даним фактом за його заявою слідчим Слідчого відділу Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції в Харківській області 21 жовтня 2015 року відкрито кримінальне провадження за частиною першою статті 190 КК України за № 0002124, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначає, що слідчі дії не проводились: слідчим Хохоник А.Р. - на протязі 8 місяців, слідчим Витченко А.П. - на протязі 11 місяців, слідчим Воробйовою В.Я. - на протязі 17 місяців. За його заявами від 27 грудня 2015 року, від 18 січня 2016 року, від 12 квітня 2016 року, від 24 листопада 2016 року постанов не виносили.

12 вересня 2017 року кваліфікація кримінального правопорушення в кримінальному провадженні № 0000893 змінена з частини 1 статті 190 КК України на частину 1 статті 365-1 КК України, а 17 вересня 2017 року за результатами проведеного досудового розслідування слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту другого частини першої статті 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вважає, що у зв`язку з бездіяльністю слідчих, зловживанням службовим становищем в інтересах третіх осіб за попередньою змовою, пособництво в заволодінні майном шляхом обману в особливо крупних розмірах йому заподіяно матеріальної шкоди, яка складається з розміру внесених ним до ГБК «Ясна поляна» внесків з урахуванням індексу інфляції; коштів за кожен день затримки надання товару належної якості відповідно до пункту дев`ятого статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»; вартості матеріалів, використаних для закінчення будівництва гаражу; матеріальних цінностей, які прийшли в негідність; друк документів; вартості ліків.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області 443 150 грн. 97 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з чим накласти арешт на касу та на розрахунковий рахунок відповідача, а також 3 000 грн. 00 коп. - на відшкодування моральних страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, яким повинна бути Держава України в особі Державної казначейської служби України. Крім того, належних та допустимих доказів щодо завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди та заподіяння моральних страждань матеріали справи не містять.

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його клопотання про витребування кримінальних справ № 65971063 та № 0000893 судом проігноровано; кримінальне провадження № 65961012 не досліджувалось; справа розглянута за відсутності представника відповідача, який не надав письмових пояснень щодо непроведення слідчих дій за період з 21 жовтня 2015 року по 26 березня 2019 року. Зазначає, що рішення не відповідає діючому законодавству та нормам міжнародного права, зокрема, Цивільній Конвенції про боротьбу з корупцією та Декларації про державний суверенітет Верховної Ради України від 16 червня 1990 року.

Новобаварський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що за фактом здійснення керівництвом ГБК «Ясна поляна» будівництва гаражних боксів за рахунок членів кооперативу та у подальшому після об`єднання ГБК «Ясна поляна» з ВАТ «Ясна поляна-2» реалізацією їх через ВАТ «Ясна поляна-2» за заявою ОСОБА_1 слідчим Слідчого відділу Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції в Харківській області 21 жовтня 2015 року відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 190 КК України за № 0002124, яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого Слідчого відділу Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції в Харківській області від 12 лютого 2016 року задоволена заява ОСОБА_1 про визнання його потерпілим у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 21 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України.

12 вересня 2017 року кваліфікація кримінального правопорушення в кримінальному провадженні № 0000893 змінена з частини 1 статті 190 КК України на частину 1 статті 365-1 КК України.

06 грудня 2017 року процесуальним керівником було призначено будівельно-технічну експертизу, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження були направлені до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Постановою слідчого Слідчого відділу Новобоварського відділення поліції Головного управління національної поліції в Харківській області від 12 вересня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 21 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893.

Постановою слідчого Слідчого відділу Новобоварського відділення поліції Головного управління національної поліції в Харківській області від 17 вересня 2017 року кримінальне провадження, внесене 21 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 за частиною 1 статті 365-1 КК України, закрите на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження позивача було повідомлено листом Слідчого управління Національної поліції в Харківській області Головного управління Національної поліції України від 03 листопада 2017 року № С-2647/119-24/01-2017.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2017 року постанова слідчого Слідчого відділу Новобоварського відділення поліції Головного управління національної поліції в Харківській області від 17 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження скасована.

01 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Харківської області з заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних, які свідчать про вчинення слідчими Новобаварського відділення поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Хозоником А.Р., Вітченком А.П. та Воробйовою В .Я. кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364 КК України.

Листом від 02 березня 2018 року за № 15/3-26-14 позивача було повідомлено про те, що в заяві відсутні відомості, які свідчать про вчинення слідчими Новобаварського відділення поліції Головного управління національної поліції в Харківській області Хохоником А.Р. , Вітченком А.П. та Воробйовою В.Я. кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364 КК України, у зв`язку з чим немає підстав для внесення цих даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на бездіяльність слідчих у період з 21 жовтня 2015 року по 26 березня 2019 року, у зв`язку з чим йому завдано моральних страждань.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювача шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, обґрунтовано зазначив, що належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, пред`явлені до Новобаварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, а не до Держави України в особі Державної казначейської служби України, не надав, оскільки факт скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для відшкодування шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.

Оскільки позивач не довів причино-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається ОСОБА_1 , підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова