КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/7350/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Коваль О.А. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини.

Посилається на те, що сторони з 23.10.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька, яка проживає разом із позивачем. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків немає, однакдобровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 24.10.2018 року, і до досягнення повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що оскаржуване рішення суду не містить аргументів відхилення доказів відповідача наданих суду на підтвердження добровільної щомісячної сплати аліментів та судом проігноровано намір батька укласти нотаріально посвідчений договір на добровільну сплату аліментів. Відповідач безпосередньо приймає активну участь у житті доньки, сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину. Оскільки з колишньою дружиною у нього були довірливі стосунки й після розірвання шлюбу, всі фінансові питання вирішувалися без офіційного здійснення платежів. Зазначає, що на даний час на його утриманні перебуває мати - ОСОБА_4 , що є інвалідом другої групи. Враховуючи, що середній розмір доходів відповідача в місяць становить 10 000 грн., а ј розміру доходів буде складати менше ніж попередні домовленості обумовлені з позивачем щодо сплати аліментів, відповідач зазначає, що запропонував позивачу укласти нотаріально посвідчений договір із визначеним розміром аліментів у сумі 3500 грн. щомісячно, що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більшим за ј розміру всіх доходів відповідача. Крім того, зазначає, що сплачував та продовжує систематично сплачувати аліменти на доньку, а саме: 26.01.2019 року - 3500 грн., 25.02.2019 року - 3500 грн., 24.03.2019 року - 3500 грн., однак оскаржуваним рішенням відбулось подвійне стягнення аліментів, оскільки стягнуто аліменти з 24.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що відповідач не надав доказів того, що заявлений розмір аліментів ускладнює його матеріальне становище та є неможливим для виконання. Посилання на те, що на його утриманні перебуває мати інвалід не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, першочергове - що мати дійсно потребує матеріальної допомоги. Не має жодного значення для правильного вирішення справи по суті посилання відповідача про намір укласти нотаріальну угоду, оскільки для досягнення домовленості щодо укладення такого договору необхідна згода позивача. Зазначає, що в минулому відповідач неодноразово порушував свої зобов`язання, тому позивач вважає, що як тільки б вона погодилася на укладення такого договору та звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду, відповідач одразу б відмовився від свого наміру про укладення договору, що призвело б до втрати часу та погіршення забезпечення дитини. Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що його дохід становить 10 000 грн., за інформацією наявною у позивача заробітна плата відповідача становить 15 000-20 000 грн.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини.

Посилається на те, що відповідач офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків немає, однак добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачу на утримання спільної доньки, всі витрати на дитину здійснює лише позивачка. Керуючись положенням статей 182, 183 СК України суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги враховуючи наступне.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області за актовим записом № 29 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.08.2012 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2016 року, яке набрало законної сили 06.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Факт проживання малолітньої дитини разом із позивачем підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданими Адміністратором ЦНАП ОСОБА_6 , з яких вбачається, що за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно доч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, закон допускає стягнення аліментів на одну дитину в розмірі ј від доходів боржника у безспірному порядку.

З`ясувавши обставини, що мають важливе значення для правильного вирішення справи по суті, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу).

Розмір аліментів, який просить стягнути позивач на утримання доньки є мінімальним розміром аліментів, який передбачено нормами СК України та є необхідним для забезпечення належного утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває його матір ОСОБА_4 , яка є інвалідом другої групи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не підтверджені доказами відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_4 як інвалід другої групи отримує пенсію, заміжня, має чоловіка.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення не містить аргументів відхилення доказів відповідача наданих суду на підтвердження добровільної щомісячної сплати аліментів та судом було проігноровано намір відповідача укласти нотаріально посвідчений договір на добровільну сплату аліментів, колегія суддів не приймає до уваги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, до якого було приєднано копію листа - пропозиції щодо врегулювання судового спору у добровільному порядку, копії довідок про доходи та копії квитанцій про поштові перекази на ім`я ОСОБА_2 про сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 надійшли на адресу Святошинського районного суду м. Києва 23.01.2019 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що посилання відповідача щодо наміру укласти нотаріально завірену угоду про добровільну сплату аліментів не впливають на законність ухваленого рішення, оскільки для досягнення домовленості щодо укладення такого договору необхідна згода позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що у минулому відповідач неодноразово порушував свої зобов`язання, тому позивач вважає, що як тільки б вона погодилася на укладення такого договору та звернулася до суду із заявою про залишення позову без розгляду, відповідач одразу б відмовився від свого наміру про укладення договору, що призвело б до втрати часу та погіршення забезпечення дитини. Позивач прагне правового захисту інтересів своєї дитини, тому не вважає за можливе укладати з відповідачем договори подібного характеру.

Твердження відповідача, що він 26.01.2019 року, 25.02.2019 року та 24.03.2019 року здійснював оплату аліментів у розмірі по 3 500 грн., які не були враховані при ухваленні рішення, а тому відбулось подвійне стягнення аліментів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутися з відповідними квитанціями про сплату коштів до державного виконавця для перерахунку розміру заборгованості по аліментах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.