Справа № 758/2448/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретарів судового засідання Мишак І.Ю., Луценко К.І., Добривечір А.О., співвідповідача Стрельнікової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Атаманюк Валерія Анатоліївна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2018 р. по вищезазначеній справі було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2018 р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - спірна квартира), та належить ОСОБА_3 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили, в порядку зустрічного забезпечення накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини спірної квартири, яка належить ОСОБА_1 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.05.2018 р. клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову по даній цивільній справі задоволено, скасовано обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини спірної квартири, яка належить ОСОБА_3 , скасовано зустрічне забезпечення позову, скасувавши обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини спірної квартири, яка належить ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05.07.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_1 задоволено, Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18.05.2018 р. скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2018 р. в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 , про застосування заходів зустрічного забезпечення позову за даним позовом відмовлено.

22.01.2019 р. позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить особистий підпис на зворотному поштовому відправленні (а.с. 108), про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Тоді як представник позивача, 22.01.2019 року через канцелярію Подільського районного суду м. Києва подала клопотання про перенесення судового засідання через свою зайнятість в іншій цивільній справі цього ж дня о 09:30 в Любашівському районному суді Одеської області. Подання такого клопотання в день розгляду справи свідчить про фактичну можливість подати таке клопотання представником чи самим позивачем, а відтак, не спростовує неявки без поважних причин в судове засідання.

При цьому, представник позивача, від якого надійшло клопотання про відкладення судового засідання Навальнєв О.Ю., зазначив про неможливість взяти участь інших двох представників позивача за довіреністю - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки останні не мають адвокатських посвідчень.

З огляду на першу неявку належним чином повідомленого позивача, судове засідання було відкладено на 01.04.2019 року.

В судове засідання, призначене на 01.04.2019 року сторони не з`явились, в тому числі позивач, явку своїх представників не забезпечила, згідно інформації поштової кореспонденції - судова повістка повернулась з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 134-135), при цьому, 21.03.2019 р. від відповідача ОСОБА_3 через канцелярію Подільського районного суду м. Києва подано заяву про перенесення судового засідання, у зв`язку з перебуванням останньої на лікуванні.

03.04.2019 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 ознайомилась з матеріалами справи, про що свідчить її власний підпис на заяві (а.с. 139).

Судове засідання було відкладено на 03.05.2019 року, оскільки було знято у зв`язку з розглядом цивільної справи № 758/2931/19, та перепризначено на 10.06.2019 р.

17.05.2019 року через канцелярію Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову.

В судове засідання 10.06.2019 р. позивач повторно не з`явилась, явку своїх представників не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що свідчить її власний підпис на рекомендованому повідомленні про завчасне отримання судової повістки 10.05.2019 р. ( а.с. 173), заяв та клопотань про розгляд справи без її участі до суду не надходило від сторони позивача не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 10.06.2019 р. просила залишити позов без розгляду та вирішити питання щодо скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання, належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Проведення судового розгляду справи без участі позивача або його представника суперечило б наданим ЦПК України правам позивача, який має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому, діюче цивільне процесуальне законодавство не пов`язує обов`язок суду залишити заяву без розгляду з поважністю повторної неявки позивача в судове засідання, яке в даному випадку до уваги судом було взято та встановлено, що належними і допустимими доказами не обґрунтована неявка позивача та її представників.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Ухвалою ВССУ від 31.08.2015 р. в справі № 6-24063ск15 було зазначено, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши норми ч. 3 ст.169, п. 3 ч. 1 ст.207 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що позивач, будучи належним чином повідомленою, повторно не з`явилась до суду, що є підставою для залишення її позовної заяви без розгляду. Це положення закону спрямоване на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивач і не з`являється в судове засідання, і не використовує положення про процесуальне представництво в суді.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги підстави для залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, а також розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду. Залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Одночасно, ч. 9 ст. 158 ЦПК України передбачає, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

А відтак, залишаючи даний позов без розгляду, суд прийшов до висновку про скасування заходів забезпечення позову, у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Атаманюк Валерія Анатоліївна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину- залишити без розгляду;

Скасувати заходи забезпечення позову, скасувавши обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 ;

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк