ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1987/19 Справа № 206/6591/17 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі рада про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Позов мотивований тим, що з 09.08.2000 року по 26.07.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 2001, 2003 та 2010 року народження відповідно. Після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишається проживати разом із відповідачем, яка чинить перешкоди в спілкуванні з сином. Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради, за його заявою, було визначено спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_6 , а саме: перші та треті вихідні дні з 15.00 суботи до 15.00 неділі, а також в канікулярні дні на паритетних умовах з матір`ю ОСОБА_1 , та за попередньою домовленістю. Незважаючи на прийняте рішення, відповідач чинить позивачу перешкоди, зокрема не дозволяє сину спілкуватись із позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, не відчиняє двері квартири, де вона проживає разом з дитиною, чим позбавляє позивача права на реалізацію батьківських прав.

Крім того, визначений рішенням виконавчого комітету спосіб участі позивача у вихованні сина, враховуючи значну відстань між місцем проживання сторін (приблизно півтори години) є недостатнім. Комісією управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті ради, здійснено обстеження житлових умов за адресою фактичного місця проживання позивача, де комісія дійшла до висновку, що житлово-побутові умови задовільні, батько створив належні умови для тимчасового проживання та перебування малолітнього сина ОСОБА_6 . Позивач, також, зазначив, що в зв`язку із чиненням перешкод відповідачем, старші діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , також, не можуть спілкуватись з молодшим братом. На підставі вищевикладеного, позивач просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 , визначити позивачу порядок спілкування та участі у вихованні сина встановивши наступний графік їх побачень, без присутності матері, за місцем проживання батька з можливістю відвідування громадських місць: перші та треті вихідні дні місяця з 15.00 години суботи до 18.00 години неділі, половину зимових, осінніх, весняних та літніх канікул, у державні свята України з 13.00 до 17.00, в день народження сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7 з 13.00 до 17.00, в день народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_6 з 13.00 до 17.00.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року позов задоволено частково частково та ухвалено зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити позивачу ОСОБА_2 , перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити наступний порядок та спосіб участі позивача ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_8 встановивши наступний графік їх побачень, без присутності матері ОСОБА_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 з можливістю відвідування громадських місць, а саме:

- перші та треті вихідні дні кожного місяця з 10.00 години суботи до 17.00 години неділі; - половину зимових, осінніх, весняних та літніх канікул з урахуванням інтересів та бажання дитини за попередньою домовленістю з відповідачем;

- спільне проведення святкових днів у державні свята позивача із сином кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 до 17.00 години; - відвідування та спілкування позивача з сином ОСОБА_8 у будь-який день тижня за місцем навчання в шкільному навчальному закладі дитини;

- зобов`язати відповідача надавати та забезпечити можливість позивачу спілкуватися з сином ОСОБА_8 , згідно встановленого судом графіку в місцях визначених позивачем з урахуванням інтересів та бажання дитини, без участі будь-яких третіх осіб з боку відповідача, або самої відповідача;

- кожна зустріч позивача із сином ОСОБА_8 , що не відбулася з поважної причини, має бути перенесена на інший день, не визначений графіком; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки у спілкуванні та вихованні дитини, в тому числі, проводити разом святкові дні, канікули, вихідні, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя (підстав для обмеження у відповідних правах та обов`язках судом не встановлено), а тому, вважає за необхідне встановити такий порядок у спілкуванні та вихованні батька з сином, який забезпечить повноцінний розвиток дитини зі сторони не тільки матері а й батька, не буде обмежувати батьківські права та обов`язки сторін, а також, сприятиме всебічному розвитку дитини, а саме: фізичному, інтелектуальному, соціальному, емоційному, творчому та духовному, з метою формування в майбутньому здорової особистості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом порядок участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини не буде забезпечувати інтереси дитини, оскільки ОСОБА_5 , окрім навчання в школі, займається у футбольній секції та в музикальній школі, таким чином, у дитини вже сформований графік занять, який він не пропускає та із задоволенням відвідує, отже, запропонований позивачем графік не може відповідати інтересам дитини. також, відповідач зауважила, що за весь час з дня народження ОСОБА_6 , позивач своїх батьківських обов`язків відносно дитини не виконував (окрім сплати аліментів у розмірі 300 грн. 00 коп.), ні в дитсадок, а ні в школу позивач не навідувався та не цікавився вихованням дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2011 року, шлюб зареєстрований між сторонами 09.08.2000 року було розірвано.

Вказаним рішенням встановлено, що сторони мають дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 13.10.2017 року, серії НОМЕР_1 .

01.11.2017 року позивач звернувся до Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради з заявою про встановлення спілкування з дитиною ОСОБА_11 у перші та треті вихідні дні з 15.00 години суботи до 15.00 години неділі, а також в канікулярні дні на паритетних умовах із матір`ю та за попередньою домовленістю.

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради № 448 від 17.11.2017 року, було визначено спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_8 , наступним чином: перші та треті вихідні дні з 15.00 години суботи до 15.00 години неділі, а також в канікулярні дні на паритетних умовах із матір`ю, тобто Відповідачем, та за попередньою домовленістю.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою батько ОСОБА_2 створив належні житлово-побутові умови для тимчасового проживання та перебування його малолітнього сина ОСОБА_8 Для дитини виділено місце для сну, місце в шафі для одягу, при необхідності дитина може готуватись до уроків за столом ОСОБА_12 чи ОСОБА_10 .

Відповідно до довідок № 1 від 18.01.2018 року, виданої КПНЗ «ДЮСШ № 7 ДМР та № 3 від 29.01.2018 року МКЗК «ДДМШ № 18» ОСОБА_8 з 2015 року відвідує заняття з футболу, в тому числі, у суботу з 11.00 по 12.30 та неділю 11.00 по12 . 30, а також, займається фортепіано з 01.09.2017 року, в тому числі, суботу з 14.00 по 16.00.

Відповідно до характеристик навчальних закладів КП «ДНЗ (ясла-садок) №145» ДМР та КЗО «СЗШ № 11» ДМР дитина характеризується позитивно, також, зазначена інформація, що дитиною в період навчання, відвідування дитячого садка опікувалась лише мати ОСОБА_1 , а саме: спілкувалась з вихователями, відвідувала батьківські збори, святкові ранки, сплачувала кошти за харчування.

Відповідно до довідки № 13.5-47/260/12 від 01.12.2017 року про розмір боргу зі сплати аліментів за виконавчим листом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 325,00 грн. на утримання дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, заборгованість станом на 01.12.2017 року відсутня.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради про визначення способу у часті у вихованні та встановлення місця та часу спілкування батька № 2-17/606/1 від 13.04.2018 року доцільним було визначено спосіб участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні сина ОСОБА_8 у перші та треті вихідні дні місяця з 15.00 суботи до 18.00 неділі, а також в канікулярні та святкові дні на паритетних умовах із матір`ю, тобто Відповідачем, та за попередньою домовленістю.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, що позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки у спілкуванні та вихованні дитини, в тому числі, проводити разом святкові дні, канікули, вихідні, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя (підстав для обмеження у відповідних правах та обов`язках судом не встановлено), а тому, вважає за необхідне встановити такий порядок у спілкуванні та вихованні батька з сином, який забезпечить повноцінний розвиток дитини зі сторони не тільки матері а й батька, не буде обмежувати батьківські права та обов`язки сторін, а також, сприятиме всебічному розвитку дитини, а саме: фізичному, інтелектуальному, соціальному, емоційному, творчому та духовному, з метою формування в майбутньому здорової особистості.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

А статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишається проживати разом із відповідачем, яка чинить перешкоди в спілкуванні з сином.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_1 не чинити позивачу ОСОБА_2 , перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити наступний порядок та спосіб участі позивача ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_8 встановивши наступний графік їх побачень, без присутності матері ОСОБА_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 з можливістю відвідування громадських місць: - перші та треті вихідні дні кожного місяця з 10.00 години суботи до 17.00 години неділі; - половину зимових, осінніх, весняних та літніх канікул з урахуванням інтересів та бажання дитини за попередньою домовленістю з відповідачем. Та ці висновки є правильними.

Проте, колегія суддів не може погодитися із рішення суду в частині спільного проведення святкових днів у державні свята позивача і сина кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 до 17.00 години та відвідування та спілкування позивача з сином ОСОБА_8 у будь-який день тижня за місцем навчання в шкільному закладі дитини, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані готувати її до - самостійного життя.

Відповідно до ч.7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Так, рішення суду в частині спільного проведення святкових днів у державні свята позивача і сина кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 до 17.00 години, не враховує інтереси дитини, тоді як порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини повинно в першу чергу предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні, шляхом виключення з резолютивної частини даного посилання.

Що стосується відвідування та спілкування позивача з сином ОСОБА_8 у будь-який день тижня за місцем навчання в шкільному закладі дитини, то в цій частині позовних вимог також слід відмовити, оскільки, відповідно до вищезазначених вимог закону, батьки мають рівні права, а тому батько не позбавлений можливості відвідувати навчальні заклади де навчається син та відповідно і спілкуватися з ним у визначений цими закладами час.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року підлягає зміні, а саме виключення із резолютивної частини наступне: "спільне проведення святкових днів у державні свята позивача і сина кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 до 17.00 години" та "відвідування та спілкування позивача з сином ОСОБА_8 у будь-який день тижня за місцем навчання в шкільному закладі дитини".

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2018 року - змінити, виключивши з резолютивної частини наступне: "спільне проведення святкових днів у державні свята позивача і сина кожного року, який закінчується непарним числом з 10.00 до 17.00 години" та "відвідування та спілкування позивача з сином ОСОБА_8 у будь-який день тижня за місцем навчання в шкільному закладі дитини".

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст підготовлений 13 червня 2019 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко