Справа № 418/2848/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2019 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чехова С.І.

при секретарі Кірічевої К.В.

заявника ОСОБА_1

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біловодське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення її перебування на утриманні чоловіка.

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2019 року до Міловського районного суду Луганської області звернулась заявник ОСОБА_1 з заявою, у якій просить встановити факт її перебування до 06 січня 2018 року включно на утриманні її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Талове Сорокинського району Луганської області.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 17 березня 1979 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , в якому вони прожили разом все сумісне життя до самої його, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Чоловік отримував пенсію у значно більшому розмірі ніж складала її пенсія. Таким чином, під час сумісного проживання вона знаходилась на утриманні свого чоловіка у зв`язку з тим, що розмір її пенсії є значно меншим ніж розмір пенсії, яку отримував за життя її чоловік. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування. Таким чином, з метою оформлення пенсії зв`язку з втратою годувальника вона звернулась до суду з заявою і просить встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 за його життя.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала послалась на вище означені обставини.

Представник заінтересованої особи Біловодське об`єднане управління пенсійного фонду України Луганської області у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак було надано до суду клопотання, в якому просила розглядати справу без участі представника управління, заперечень не мала.

Вислухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого 17.03.1979 року Краснодонським міським ЗАЦС Ворошиловградської області, актовий запис № 99, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_1 ». (а.с. 9)

Відповідно до копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого 23.06.1999 року Краснодонським РВ УМВС України в Луганській області, заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, має реєстра цію за адресою: АДРЕСА_1 з 13.01.1986 року. (а.с. 3-4)

Згідно з копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого 27.12.2000 року Краснодонським РВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 01.02.2006 року. (а.с. 7-8)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 17.02.2018 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 92 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Талове Краснодонського району Луганської області, Україна. (а.с. 10)

Як слід з довідки від 03 лютого 2017 року за № 10041 Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації заявник ОСОБА_1 була взята на облік як внутрішньо переміщена особа її фактично місце проживання / АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .(а.с.5)

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 Серія НОМЕР_6 слід, що заявник ОСОБА_1 є пенсіонером за віком .(а.с.6)

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_7 Серія НОМЕР_8 ОСОБА_2 при житті знаходився на пенсії за віком.(а.с.11)

Згідно з повідомлення ПФУ Біловодського ОУПФУ Луганської № 98/Д-14 від 31.01.2018 року, ОСОБА_1 роз`яснено порядок звернення щодо переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. (а.с. 17-18)

Відповідно до довідки № 573 від 27.08.2019 року, виданої Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку і отримує пенсію за віком з січня 2019 року по серпень 2019 року у розмірі 2000,00 грн. щомісяця. (а.с. 46)

Згідно з довідки № 2652 від 03.10.2019 року, виданої Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, ОСОБА_2 знаходиться на обліку і отримує пенсію за віком з серпня 2017 року по січень 2018 року у розмірі 9556,76 грн. щомісяця. (а.с. 54)

Як слід з довідки яка видана Мірненською селищною радою Краснодонського району так званої Луганської народної республіки слід, що ОСОБА_1 дійсно на час смерті свого чоловіка ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась на його утриманні, проживали разом за адресою АДРЕСА_1 та вели сумісне господарство.(а.с.12)

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ з яких слід, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Згідно Постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 також були застосовані висновки ЄСПЛ де було звернена увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своєї практиці.

Суд оцінює надану довідку яка була представлена установою так званої Луганської народної республіки як докази які містять інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту сумісного проживання та знаходження на утриманні чоловіка у відповідні періоди часу цю довідку необхідно прийняти як виключний випадок оскільки відмова від визнанн таких актів порушує правозаявника.

Згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» смт. Талове внесено до переліку населених пунктів у яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

В заяві заявник ОСОБА_1 посилається на те, що звільнена від сплати судового збору за подання заяви у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тоб то у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

З викладеного слід, що ця норма не звільняє заявника від сплати судового збору за подання заяви у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки заява заявника ОСОБА_1 стосується встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 подана у зв`язку з тим, що він помер на території яка не контролюється державними органами України а її потрібно отримувати пенсію значно більшою у зв`язку втратою годувальника , а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

З таких підстав слід, відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України, враховувати висновок Верховного Суду, щодо застосування відповідних норм права, викладений в Ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 243/9106/18 по аналогічним правовідносинам.

Відповідно до частини 1 ст. 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Частиною 2 вказаної статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Заявник не входить до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору і не сплачений судовий збір необхідно стягнути з заявника ОСОБА_1 ..

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, у зв`язку з чим, суд вважає, що заявником не сплачено судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384 гривень 20 копійок.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі з 17.03.1979 року, разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 з 01.02.2006 року, вели господарство та мали спільний бюджет. Оскільки розмір пенсії померлого ОСОБА_2 значно перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 , то суд приходить до висновку, що пенсія померлого була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї. Заявник ОСОБА_1 , будучи непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку, перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги заявника ОСОБА_1 та встановити факт її перебування на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його життя.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт перебування ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 384 гривень 20 копійок на користь держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області, шляхом направлення скарги через Міловський районний суд.

Згідно вимог ч.1 п.15 п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Таким чином, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Міловський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Чехов