ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/11527/19

Провадження № 22ц/818/4422/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року, постановлену суддею Попрас В.О., -

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2019 року було відкрито провадження у справі.

15.07.2019 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю - закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відсутність предмета спору, з порушенням вимог цивільного процесуального закону, оскільки судом не було встановлено дійсного характеру фактичних відносин між батьками дитини, не перевірено чи справді між батьками відсутній спір про визначення місця проживання дитини. Крім того, апелянт вважає, що ухвалою суду порушені її права як позивача, оскільки приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд керувався позицією та мотивами відповідача, які було викладено ним у клопотанні про закриття провадження у справі.

Поряд із зазначеним, судом не було з`ясовано думку третьої особи - Органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з підстав відсутності спору між сторонами та не зазначив в ухвалі з яких міркувань він виходив та якими аргументами керувався, сприймаючи за підставу для закриття провадження у справі пояснення відповідача, які жодним чином не підтверджені та не доведені жодним доказом.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1ст.255 ЦПК України , суд першої інстанції виходив із того, що у справі відсутній предмет спору, оскільки відповідач позов визнає.

Протепогодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Позов мотивовано тим, що сторони з 30 грудня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Сімейне життя з відповідачем не склалось і з листопада 2016 року вони припинили спільне проживання. ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 постійно проживають разом з батьками позивача в АДРЕСА_1 . 23 червня 2017 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що на час спільного проживання з відповідачем так і на теперішній час місце проживання позивача та їх сина зареєстровано в АДРЕСА_2 . Проте під час влаштування дитини до дитячого садочка та під час постановлення на амбулаторний облік до поліклініки, у позивача виникли складнощі, пов`язані з тим, що місце проживання дитини зареєстровано в м. Харкові, а не в м . Дружківка Донецької області за місцем фактичного проживання. У зв`язку з цим звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність предмету та відповідно наявність передбачених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання щодо прийняття заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко