ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3557/19 Справа № 174/694/18 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визначення способу участі батька у вихованні дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дітей, вказуючи, що з 30.12.2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , з якою у них народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 27.04.2017 року шлюб між ними був розірваний, після чого у них виник спір щодо місця проживання дітей.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі № 174/343/17 судом вирішено, що діти мають проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак після набрання 19.04.2018 року судовим рішенням сили, відповідачка за адресою визначеною судом, з дітьми не проживає. А з квітня 2018 року перешкоджає йому у прийнятті ним участі у вихованні їхніх малолітніх дітей та самовільно змінила їх місце проживання, без його згоди на те.

Просить визначити спосіб його участі у вихованні його дітей шляхом систематичних побачень його з дітьми, чотири рази на тиждень у його вільний від роботи час, з яких три рази з 13.00 год. до 19.00 год. кожної доби, і один раз з 17.00 год. однієї доби до 19.00 год. наступної доби, за його місцем реєстрації проживання по АДРЕСА_2 , та одного разу кожного літа відпочивати з дітьми за межами м. Вільногірська, Дніпропетровської області на протязі 20 діб за його вибором - без участі відповідача та з правом забирати дітей без згоди відповідача.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року позов задоволено частково та ухвалено встановити ОСОБА_1 наступний порядок спілкування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - зустрічі у м. Київ, у його вільний від роботи час, щомісяця, кожен тиждень: один раз на тиждень в робочі дні - з 16.00 год. до 19.00 год. та один раз на тиждень у вихідні дні - з 10.00 год. до 17.00 год., без присутності матері ОСОБА_2 , але з її попереднім повідомленням у будь-який спосіб не менш як за одну добу, зобов`язавши ОСОБА_1 забирати дітей з дошкільного та шкільного навчальних закладів або за адресою їх проживання та повертати дітей за адресою їх проживання; - щороку, в літні місяці року, спільно відпочивати з дітьми на протязі 15 діб, без присутності матері ОСОБА_2 , але з попереднім повідомленням матері дітей ОСОБА_2 про спільний відпочинок не менш як за два дні, зобов`язавши ОСОБА_1 забирати дітей за адресою їх мешкання та повертати дітей за адресою їх мешкання; у решті вимог - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що графік зустрічей позивача з дітьми, в достатній мірі забезпечить як право позивача на його участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, так і права та законні інтереси малолітніх дітей та їх матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 12-13).

Згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі № 174/343/17, н/п 2/174/15/2018 року, яке 19.04.2018 року набрало законної сили, визначено місцем проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6-11)

Також, вказаним рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_1 може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, забезпечувати догляд дітей та їх лікування, створити належні побутові умови та умови для здобуття дітьми освіти, він має постійне місце роботи та сталий дохід, проживає в квартирі, належній його батькам, які не заперечують проти проживання дітей подружжя у вказаному житлі, має належні умови для проживання дітей, за час проживання дітей з ним піклувався про них, діти відвідували дитячі заклади, були охайні та доглянуті, він організовував їх дозвілля, забезпечував всім необхідним для повного і гармонійного розвитку.

Також встановлено факт того, що між сторонами на протязі тривалого часу існує конфліктна ситуація, батьки дітей перебувають у конкурентних стосунках між собою (а.с. 6-11)

17.05.2018 року у відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 начальником УСССДМ ДСГП ОСОБА_5, останньому було роз`яснено, що з метою повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи і підготовлення обґрунтованого висновку органу опіки та піклування, службою у справах дітей УСССДМ ДСГП направлено запрошення на співбесіду матері дітей ОСОБА_2 , станом на 17.05.2018 року остання до служби не звернулася, на телефонні дзвінки не відповідає. ОСОБА_1 також роз`яснено право звернутись до суду. (а.с. 14)

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що запропонований позивачем спосіб його спілкування з дітьми, зокрема за його місцем проживання у м. Вільногірськ, суд не вважав доцільним та таким, що не відповідатиме інтересам дітей, оскільки це буде негативно впливати на сталий спосіб життя дітей та їх охоронювані законом інтереси, так як діти є малолітніми, відвідують дошкільний та шкільний навчальні заклади, проживають разом з матір`ю за межами м. Вільногірськ та в силу малолітнього віку, мають особливу прихильність до матері та можуть важко переносити розлуку з нею, тому переїзди дітей до м. Вільногірськ є недоцільними, а спілкування дітей з позивачем слід обмежити зустрічами у м. Київ, тобто за фактичним місцем проживання дітей, та надавши позивачу можливість один раз на рік, в літні місяці року, спільно відпочивати з дітьми на протязі 15 діб, з урахуванням існуючих конфліктних стосунків між сторонами, без присутності матері ОСОБА_2 , але з попереднім повідомленням матері дітей про зустрічі батька з дітьми та спільний відпочинок. Такий графік зустрічей позивача з дітьми, на думку суду, в достатній мірі забезпечить як право позивача на його участь у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, так і права та законні інтереси малолітніх дітей та їх матері.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою та другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно призначив час спілкування з дітьми у місті Києві не заслуговують на увагу, оскільки висновок суду є обґрунтованим та максимально враховує інтереси малолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою фактично не заперечувався позов у тій редакції, яку останній просив задовольнити, в той час як суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки при розгляді справи у суді першої інстанції відповідачка була відсутня, по даній справі ухвалено заочне рішення, а тому вона була позбавлена можливості визнавати чи заперечувати позовні вимоги.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ці доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення норм права на свою користь.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко