Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 640/15430/16-ц

провадження № 61-9031св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 , Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Швецової Л.А., Піддубного Р. М., Котелевець А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_2, Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Київський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області), третя особа - ОСОБА_3 , про визнання торгів недійсними. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що у провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Київський ВДВС ХМУЮ) (змінено назву на Київський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області) Марченка О. М. перебувало виконавче провадження ВП № 47972721 з виконання виконавчих листів Київського районного суду міста Харкова від 05 червня 2015 року, виданих на підставі рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 березня 2015 року у справі № 640/1538/15-ц про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в розмірі 1 001 108,97 грн та судових витрат. 02 червня 2016 року в ході виконання вказаного виконавчого провадження належну їй квартиру АДРЕСА_1 , виставлено на електронні торги, які були призначені на 07 липня 2016 року. Однак державний виконавець не узгодив з нею оцінку вартості нерухомого майна в порядку, передбаченому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV). 06 липня 2016 року вона звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Марченка О. М.Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року було зупинено стягнення на підставі виконавчих листів, виданих 05 червня 2015 року Київським районним судом міста Харкова, на підставі яких відкриті виконавчі провадження. Однак, державний виконавець не зупинив виконавче провадження. Призначені на 07 липня 2016 року електронні торги не відбулися, після чого державним виконавцем була проведена уцінка майна та призначені повторні електронні торги на 10 серпня 2016 року, які також не відбулися. Державний виконавець повторно уцінив майно на 50 процентів від початкової вартості, про що її не було повідомлено. Крім того, при призначенні нових торгів їх організатор ДП «Сетам» поміняло первісний реєстраційний номер лоту. Ухвала Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року, якою було зупинено стягнення на підставі виконавчих листів, скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року. Тобто вказана ухвала діяла з 07 липня 2016 року по 07 вересня 2016 року. 18 вересня 2016 року відбулися електронні торги з реалізації квартири, про які вона дізналася випадково, оформлені протоколом від 18 вересня 2016 року № 198246. Ці торги проведені з порушенням вимог законодавства за значно заниженою вартістю, чим грубо порушено її права. При вчиненні виконавчих дій державний виконавець не звернув уваги на те, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє її виконання. Однак державний виконавець не довів до відома організатора електронних торгів про наявність такої ухвали, та провів у період її дії уцінку квартири спочатку на 30 процентів, а потім на 50 процентів її вартості. Таким чином, державний виконавець допустив неодноразові порушення вимог закону, що безумовно вплинули на результати торгів і призвели до значного заниження ціни нерухомого майна. Також ОСОБА_1 вказувала на відсутність даних на підтвердження факту виставлення спірної квартири на електронні торги, та що будь-які особи зареєструвалися для участі в них. Наведені порушення вимог закону безумовно могли вплинути на результати торгів та на формування ціни реалізованого майна. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила: визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота 166352), що відбулися з 16 вересня 2016 року по 18 вересня 2016 року, результати яких оформлено протоколом від 18 вересня 2016 року № 198246 і актом державного виконавця Київського ВДВС ГТУЮ у Харківській області про проведені електронні торги; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , видане 05 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О. Д. (далі - ПН ХМНО Чуєва О. Д.) на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в реєстрі за № 3751; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 05 жовтня 2016 року № 16749777.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 пояснив, що ухвала Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року була скасована апеляційним судом і на час проведення торгів ніяких заборон щодо реалізації спірної квартири не існувало. Твердження позивача щодо заниження вартості майна не відповідає дійсності, оскільки згідно зі звітом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-2012» (далі - ТОВ «Експерт-2012») від 13 квітня 2016 року вартість спірного нерухомого майна становить 2 162 300 грн. Позивач не скористалася своїм правом на оскарження встановленої вартості квартири, яка була визначена експертом. За визначеною ціною квартира не була продана двічі, у зв`язку з чим було двічі проведено уцінку майна (до 50 процентів від первісної її вартості). Він дізнався про проведення електронних торгів з продажу квартири на офіційному сайті ДП «Сетам», стартова цінова пропозиція була - 1 167 642 грн. Згідно з правилами проведення електронних торгів він зареєструвався як учасник, сплатив реєстраційний внесок та прийняв участь в електронних торгах. Протоколом ДП «Сетам» його визнано переможцем торгів. Квартира придбана за ціною 1 576 316,70 грн, які були вчасно перераховані ним на рахунки Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області та на рахунок організатора торгів ДП «Сетам». 03 жовтня 2016 року складено та підписано акт про реалізацію арештованого майна, на підставі якого він отримав у ПН ХМНО Чуєвої О. Д. свідоцтво про право власності на нерухоме майно і зареєстровав це право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заперечуючи проти позову, Київський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області посилався на те, що у провадженні державного виконавця Марченка О. М. перебувають виконавчі листи, видані Київським районним судом міста Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_1 Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржнику належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . 18 березня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта ТОВ «Експерт-2012» для проведення оцінки майна, яка була направлена позивачу, однак поштове відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання. 18 квітня 2016 року до Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області надійшов звіт експерта про оцінку майна, яким вартість спірної квартири визначена в сумі 2 162 300 грн, про що було повідомлено учасників виконавчого провадження. У зв`язку з відсутністю повідомлень про оскарження оцінки майна державними виконавцями було передано пакет документів до Харківської філії ДП «Сетам» для проведення реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів за ціною 2 162 300 грн. 07 липня 2016 року Київським районним судом міста Харкова була постановлена ухвала, якою зупинено стягнення на підставі вказаних виконавчих листів, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року вказана ухвала скасована. Торги з реалізації нерухомого майна, призначені на 09 липня 2016 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників торгів. 11 липня 2016 року відповідно до статті 62 Закону № 606-XIV було здійснено уцінку майна на 25 процентів. Торги, призначені на 10-12 серпня 2016 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників торгів. 15 серпня 2016 року було здійснено повторну уцінку нерухомого майна на 46 процентів. Згідно з протоколом проведення електронних торгів ДП «Сетам» від 18 вересня 2016 року № 198246 спірна квартира була реалізована ОСОБА_2 за ціною 1 576 316,70 грн, про що 03 жовтня 2016 року складено відповідний акт. В ході реалізації нерухомого майна, а саме з 09 липня 2016 року по 18 вересня 2016 року позивач була ознайомлена з проведенням торгів та з оцінкою і уцінкою її майна. Дії, вчинені державним виконавцем, відповідали Закону № 606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 31 березня 2017 року у складі судді Зуб Г. А. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відсутні підстави для визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна, які відбулися з 16 вересня 2016 року по 18 вересня 2016 року, оскільки вони були проведені з дотриманням норм законодавства.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задоволено. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 березня 2017 року скасовано. Позовні вимоги задоволено. Визнано недійсними електронні торги з реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота 166352), що відбулися з 16 вересня 2016 року по 18 вересня 2016 року, результати яких оформлено протоколом від 18 вересня 2016 року № 198246 і актом державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про проведені електронні торги. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що видане ПН ХМНО Чуєвою О. Д. 05 жовтня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 3751.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що електронні торги були проведені у період дії ухвали суду від 07 липня 2016 року, якою зупинено виконавче провадження. Та обставина, що в подальшому під час проведення третіх електронних торгів вказана ухвала суду була скасована судом апеляційної інстанції, не спростовує той факт, що 07 липня та 10 серпня 2016 року торги були проведені з порушенням процедури та прав позивача щодо переоцінки майна. До суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна квартира була дійсно виставлена на торги 07-09 липня 2016 року, а також 10-12 серпня 2016 року та що на підставі вказаної інформації щодо відсутності покупців було складено акти про уцінку майна. Вказані порушення вимог закону вплинули на результати електронних торгів.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року та залишити в силі рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 березня 2017 року.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що рішення суду, на підставі якого видані виконавчі листи, не оскаржувалося в судовому порядку, а тому були відсутні правові підстави для зупинення виконавчого провадження. Забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, не відповідає вимогам законодавства, а тому ухвала Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року в частині зупинення стягнення за виконавчими листами була протиправною і в подальшому обґрунтовано скасована апеляційним судом. Правомірність дій державного виконавця у процесі проведення електронних торгів в період з 07 липня по 07 вересня 2016 року (дата скасування ухвали Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року) встановлена судовими рішеннями за результатами розгляду скарг на дії державного виконавця. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції не встановив порушень прав позивача і в чому такі порушення полягають та залишив поза увагою той факт, що сама скарга, під час розгляду якої було зупинено стягнення на підставі виконавчих листів ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року, залишена без задоволення судами трьох інстанцій, які встановили відсутність порушень прав ОСОБА_1 . Апеляційний суд безпідставно послався на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2016 року про зупинення продажу арештованого майна, оскільки ця ухвала стосується лише рухомого майна і не має ніякого відношення до спірної квартири та не стосується предмета спору в цій справі. Докази на підтвердження проведення перших та других електронних торгів щодо реалізації квартири наявні в матеріалах справи і були предметом дослідження судом першої інстанції, однак апеляційний суд без наведення відповідних мотивів дійшов помилкового висновку про їх недопустимість і неналежність.

У листопаді 2017 року Київський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області мотивована тим, що відповідно до вимог Закону № 606-XIV державним виконавцем ОСОБА_1направлялися, зокрема постанова про відкриття виконавчого провадження та повідомлення про результати оцінки її рухомого та нерухомого арештованого майна. Дії державного виконавця відповідали вимогам закону, що підтверджується судовими рішеннями, ухваленими за наслідками розгляду скарги боржника на дії державного виконавця. Під час розгляду скарги суди правильно виходили з того, що при проведенні прилюдних торгів з реалізації спірної квартири державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень, а підстави для зупинення виконавчих дій, передбачені Законом № 606-XIV, були відсутні. Апеляційний суд безпідставно послався на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2016 року про зупинення продажу арештованого майна, так як вказана ухвала стосується лише рухомого майна, що не передавалося на реалізацію. Представник боржника неодноразово ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, однак жодних дій, направлених на виконання рішення суду, боржником не здійснено. Лише після проведення перших та других торгів представник боржника подав до Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області заяву, в якій заперечував проти визначення вартості спірної квартири, на яку було надано обґрунтовану відповідь про відсутність підстав для її задоволення. Початкова ціна лоту (спірної квартири) була визначена в розмірі 1 167 642 грн, а фактично майно було реалізоване за 1 576 316,70 грн, з яких 78 815,84 грн - винагорода організатору торгів. Вказана сума була перехована переможцем торгів на депозитний рахунок виконавчої служби. Тобто майно боржника було реалізоване з дотриманням вимог законодавства. Апеляційним судом не враховані заперечення Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області, які містять інформацію щодо проведення прилюдних торгів.

У листопаді 2017 року ДП «Сетам» також подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що в межах розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця встановлено, що сам по собі факт проведення виконавчих дій в період оскарження ухвали суду від 07 липня 2016 року та в кінцевому підсумку скасування її апеляційним судом 07 вересня 2016 року не свідчить про порушення державним виконавцем вимог законодавства. Посилання апеляційного суду на те, що позивач не погодилася з оцінкою спірного майна, однак при направлені матеріалів для проведення торгів державним виконавцем не було враховано вказаних обставин, є безпідставними, так як місцевим судом встановлено, що з оцінкою спірного майна представник боржника був ознайомлений 14 квітня 2016 року, а заперечення проти визначеної вартості були подані лише 08 вересня 2016 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 58 Закону № 606-XIV. Дії державного виконавця щодо не зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року були предметом окремого оскарження, за результатами якого в задоволенні скарги боржника було відмовлено. Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність доказів, які підтверджують факт виставлення на торги спірної квартири 07-09 липня та 10-12 серпня 2016 року, оскільки такі докази містяться в матеріалах справи і вони були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року касаційну скаргу Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Сетам».

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 лютого 2018 року касаційну скаргу Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області на рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області.

23 травня 2018 року справу № 640/15430/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення (далі - ЦПК України 2004 року), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України 2004 року).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 303, частини першої статті 304 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України 2004 року.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, врегульованих Законом № 606-XIV, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та іншими нормативно-правовими актами, що виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судами встановлено, що 18 березня 2015 року заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова, яке набрало законної сили 02 червня 2015 року, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 12 грудня 2012 року суму боргу в розмірі 1 001 108,97 грн та судовий збір у розмірі 3 654 грн. На виконання вказаного рішення суду стягувачем були отримані виконавчі листи, які пред`явлені до виконання до Київського ВДВС ХМУЮ.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Марченка О. М. від 18 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження та надано строк до 24 червня 2015 року для добровільного виконання рішення боржником. Однак вказане рішення суду ОСОБА_1 добровільно не виконала.

В подальшому державним виконавцем були направлені запити щодо з`ясування майнового стану боржника та виявлено, зокрема нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , та рухоме майно, що знаходилося в цій квартирі.

26 червня 2015 року старшим державним виконавцем Марченком О. М. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

18 березня 2016 року старшим державним виконавцем винесена постанова, з урахуванням постанови від 25 травня 2016 року про виправлення помилки у процесуальному документі, якою було призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

На виконання постанови державного виконавця ТОВ «Експерт-2012» складено висновок від 13 квітня 2016 року, згідно з яким вартість двокімнатної квартири боржника, що визначена для реалізації на публічних торгах, на дату оцінки складала 2 162 300 грн, термін дії визначений до 13 жовтня 2016 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 28 квітня 2016 року в порядку забезпечення позову (на підставі статей 151-153 ЦПК України 2004 року) було зупинено продаж рухомого арештованого майна у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області.

В подальшому Київським ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області були направлені документи до ДП «Сетам» для узгодження та проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Перші електронні торги були призначені з 07 по 09 липня 2016 року, однак вони не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 11 липня 2016 року старшим державним виконавцем було складено акт про уцінку арештованого майна та знижено його вартість на 25 процентів від початкової, у зв`язку з цим вартість квартири після уцінки склала 1 621 725 грн.

Другі електронні торги, призначені 10-12 серпня 2016 року, також не відбулися. З огляду на це 15 серпня 2016 року старшим державним виконавцем було складено акт про уцінку арештованого майна, згідно з яким було знижено вартість квартири на 46 процентів та встановлено початкову ціну її реалізації в сумі 1 167 642 грн.

Треті електронні торги відбулися 16-18 вересня 2016 року, за наслідками яких був сформований протокол № 198246, згідно з яким спірна квартира реалізована за ціною 1576 316,70 грн. Переможцем вказаних торгів став ОСОБА_2 , який в подальшому отримав у ПН ХМНО Чуєвої О. Д. свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

03 жовтня 2016 року на підставі проведених електронних торгів старшим державним виконавцем було винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту та складено акт про реалізацію арештованого нерухомого майна.

Також встановлено, що 06 липня 2016 року ОСОБА_1 зверталася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, при розгляді якої ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року було зупинено стягнення на підставі виконавчих листів № 640/1538/15-ц.

Крім цього, позивач зверталася до суду зі скаргою на дії державного виконавця стосовно уцінки майна та порушення процедури проведення електронних торгів, за наслідками розгляду якої ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2016 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено право на звернення до суду в позовному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15.

Крім того, у вказаній постанові зазначено про необхідність дослідження судом обставини щодо того, чи впливають порушення, допущені при підготовці та проведенні прилюдних торгів, на права позивача.

Частиною третьою статті 62 Закону № 606-XIV передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 58 Закону № 606-XIV визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов`язані з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

На час проведення електронних торгів з реалізації спірної квартири діяв Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2015 року № 2710/5 (далі - Порядок № 2710/5), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 2710/5 організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби.

Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби; номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень; повне найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - для фізичних осіб - платників податків або номер і серія паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 9 розділу ІІІ цього Порядку); наявність згоди стягувача щодо реалізації майна на комісійних умовах (у відповідних випадках); місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна (згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна або інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби; фото- та/або відеоматеріали; електронний цифровий або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 3 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 2710/5 державний виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): 1) копією виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідкою державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; 2) копією акта опису й арешту майна; 3) копіями документів, що характеризують майно, та копіями правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування майном; 4) копіями документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (акт визначення вартості майна або звіт про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження»); 5) у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, - довідкою про розмір частки державної власності в статутному фонді підприємства-боржника та копією повідомлення керівному органу підприємства про накладення арешту на майно такого боржника; 6) у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, -копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду; 7) копією акта приймання-передавання майна на зберігання Організатору (за наявності) або копією акта опису майна, якщо майно передається на зберігання боржнику, членам його сім`ї або іншим особам; 8) письмовою згодою стягувача щодо реалізації майна на комісійних умовах (у разі наявності); 9) іншими необхідними документами, передбаченими Інструкцією № 512/5, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4.5.4 Інструкції № 512/5 копії зазначених документів із супровідним листом, копіями виконавчого документа та акта визначення вартості майна (звіту про оцінку майна) та копією розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна або інформаційної довідки органу державної реєстрації прав про наявність обтяжень речових прав на нерухоме майно передаються державним виконавцем особисто або через спеціально уповноважену особу відділу державної виконавчої служби до відповідного регіонального органу ДВС для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, забезпечує правильність та повноту підготовлених документів.

Згідно з пунктами 3, 4 Розділу ІІІ Порядку № 2710/5 організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на другий робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, що підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень тощо). При формуванні лота Організатор має право розділити майно, що направлене на реалізацію в рамках однієї заявки, на декілька лотів або об`єднати майно, що направлене на реалізацію в межах одного виконавчого провадження кількома заявками, в один лот, керуючись принципом найбільшої ефективності продажу (сплати найвищої можливої ціни за найкоротший строк). Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення торгів, реєстрації учасників, огляду майна, який становить: для лотів зі стартовою ціною до 5 000,00 грн - 10 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 5 000,01 до 1 000 000, 00 грн - 20 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 1 000 000,01 грн - 30 календарних днів. Дата початку проведення електронних торгів призначається на наступний після закінчення зазначених строків день та відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему.

Організатор проводить електронні торги, у тому числі повторні, відповідно до строків, визначених цим Порядком.

Таким чином, на організатора торгів не покладався обов`язок письмово повідомляти боржника у виконавчому провадженні про призначення торгів і подальший перебіг цих торгів, а також пересвідчуватися в отриманні повідомлень боржником.

Згідно з пунктами 1-5 розділу IV Порядку № 2710/5 у разі якщо електронні торги не відбулися, нереалізоване майно (лот), яке (який) виставлялося (виставлявся) на електронні торги, підлягає уцінці (повторній уцінці). Уцінка (повторна уцінка) майна, в тому числі майна, визначеного розділами VI, VII цього Порядку, проводиться відповідно до статті 62 Закону № 606-XIV. Державний виконавець, який отримав протокол електронних торгів, що не відбулися, зобов`язаний провести уцінку (повторну уцінку) майна протягом п`яти робочих днів з дня отримання протоколу електронних торгів. Уцінка майна, яке швидко псується, здійснюється протягом одного робочого дня з дня отримання протоколу електронних торгів. Товари, на які згідно із законодавством установлено мінімальні ціни, можуть бути уцінені лише до розміру мінімальної ціни. Не пізніше наступного робочого дня після проведення уцінки (повторної уцінки) майна державний виконавець направляє Організатору інформацію про проведення уцінки (повторної уцінки) та копію відповідного акта для внесення інформації про проведення повторних (у разі реалізації предмета іпотеки - других (третіх)) електронних торгів у Систему не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного акта. Повторні (треті) електронні торги проводяться у строки, передбачені пунктом 3 розділу ІІІ цього Порядку, а майна, що швидко псується, - у строки, визначені пунктом 2 розділу VІІ цього Порядку, згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, зазначена в уцінці (повторній уцінці), є стартовою ціною реалізації майна на повторних електронних торгах.

Порушення, допущені державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, визначених Законом № 606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено факту порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів з реалізації спірної квартири.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто місцевий суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанції) передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 14 ЦПК України 2004 року, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не погодившись з висновком ТОВ «Експерт 2012» щодо вартості оціненого майна, позивач оскаржила дії державного виконавця з цього приводу до суду, вказані обставини не були враховані виконавцем при направленні матеріалів ТОВ «Сетам» для проведення торгів. Також суд взяв до уваги, що електронні торги були проведені в період, коли виконавче провадження було зупинено на підставі ухвали суду про зупинення продажу рухомого арештованого майна.

Однак такі висновки апеляційного суду є помилковими, оскільки зібраними у справі доказами встановлено, що 13 квітня 2016 року ТОВ «Експерт-2012» склало висновок про вартість майна, який був надісланий учасникам виконавчого провадження, в тому числі ОСОБА_1 , 19 квітня 2016 року рекомендованим листом, отриманим її представником 23 травня 2016 року. Крім того, із заяви представника боржника ОСОБА_6 . начальнику Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 11 липня 2016 року встановлено, що на час її подання представнику ОСОБА_1 . вже було відомо про висновок ТОВ «Експерт-2012». Однак в порушення вимог статті 58 Закону № 606-XIV заперечення проти визначеної вартості майна представником боржника ОСОБА_6 були подані лише 08 вересня 2016 року.

Ухвала Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області, зацікавлена особа - ОСОБА_3 , якою було зупинено стягнення на підставі виконавчих листів № 640/1538/15-ц, скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що ухвала від 07 липня 2016 року була винесена в порядку забезпечення позову та підлягала негайному виконанню, однак зі змісту ухвали встановлено, що вона прийнята в межах розгляду скарги на дії державного виконавця. Тобто такі ухвали не відносяться до судових рішень, що підлягають негайному виконанню, вони приймаються в порядку статті 383 ЦПК України 2004 року та підлягають оскарженню в порядку статті 293 цього Кодексу. На час проведення електронних торгів з реалізації спірної квартири вказана ухвала була скасована вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, оскільки визнана незаконною.

Також позивачем було реалізовано право на звернення до суду зі скаргами на дії державного виконавця про визнання його дій неправомірними, зокрема щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки та встановлення початкової ринкової вартості майна, формування та направлення для проведення електронних торгів заявки про передачу на реалізацію спірної квартири, не зупинення зведеного виконавчого провадження, однак ухвалами суду в задоволенні скарг було відмовлено.

Зокрема, ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо не зупинення на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року зведеного виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів та щодо неповідомлення про таке зупинення організатора електронних торгів. При цьому суди виходили з того, що вимогами пункту 4 частини першої статті 37 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Однак в ухвалі Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2016 року було зазначено про порядок оскарження цієї ухвали, чим і скористалися учасники судового розгляду. Проведення виконавчих дій в період оскарження вказаної ухвали та в кінцевому підсумку скасування її апеляційним судом 07 вересня 2016 року та не зупинення виконавчого провадження не свідчить про порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства. Доводи заявника щодо негайного виконання ухвали суду про зупинення стягнення в порядку статей 151-153 ЦПК України 2004 року є необґрунтованими та були предметом розгляду суду апеляційної інстанції під час скасування ухвали від 07 липня 2016 року.

Таким чином, судовими рішеннями встановлено, що дії державного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження відповідали вимогам законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 57 ЦПК України 2004 року передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України 2004 року обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін.

За змістом статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що позивачем не було доведено порушень законодавства при проведені електронних торгів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Переоцінивши докази, які були оцінені місцевим судом з дотриманням вимог процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам частини першої статті 303, статей 309, 316 ЦПК України 2004 року не зазначив в оскаржуваному рішенні, які порушення норм процесуального права були допущені судом першої інстанції і в чому полягають ці порушення, які норми матеріального права неправильно застосовані і в чому полягає таке неправильне застосування, тобто не встановив і не навів правових підстав для скасування рішення.

Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд послався на Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (далі - Тимчасовий порядок № 656/5) та перевіряв на відповідність вказаному порядку процедуру проведення електронних торгів. Однак Тимчасовий порядок № 656/5 втратив чинність з 18 січня 2016 року на підставі наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5, тобто апеляційний суд застосував правові норми, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Також суд апеляційної інстанції безпідставно виходив з ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна квартира була дійсно виставлена на торги 07-09 липня та 10-12 серпня 2016 року і на підставі вказаної інформації було складено акти про уцінку майна. Заперечуючи проти позову, Київський ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області надав копію матеріалів виконавчого провадження та довідку з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, які містять всю необхідну інформацію щодо проведення торгів, і ці документи були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Апеляційний суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи, у зв`язку з чим скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання касаційної скарги ДП «Сетам» сплатило судовий збір в розмірі 1 536 грн, а ОСОБА_2 та Київським ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області за подання касаційних скарг було сплачено по 2 304 грн, які підлягають стягненню з позивача на їх користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській областізадовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року скасувати, а рішення Київського районного суду міста Харкова від 31 березня 2017 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 304 (дві тисячі триста чотири) грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Сетам» 1 536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області2 304 (дві тисячі триста чотири) грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов