Справа № 487/7584/18
Провадження № 6/487/8/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді - Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Янковець Г.А.,

представника заявника - ОСОБА_1

представника стягувача - Заливчого Я.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, якою просив визнати виконавчий лист №2-257/2008 виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 07.05.2008 року таким, що не підлягає виконанню; винести окрему ухвалу з приводу неправомірних дій АТ КБ «Приватбанк», які полягають у їх зверненні із заявою до ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про прийняття до виконання виконавчого листа №2-257/2008 виданого 07.05.2008 року, зверненні із позовною заявою до Центрального районного суду м. Миколаєва про звернення стягнення на його нерухоме майно та зверненні до виконавчої служби із заявою від 11.01.2016 року про прийняття до виконання виконавчого листа №2-257/2008 - після погашення ним заборгованості, шляхом списання коштів з його депозитного рахунку 09.06.2010 року.

Заявлені вимоги, мотивував тим, що підставою для прийняття до виконання виконавчого листа №2-257/2008 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 07.05.2008 року, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», була письмова вказівка (резолюція) начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області. Окрім того, зазначив, що виконавчий лист було пред`явлено 11.01.2016 року, тобто після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який сплинув 07.05.2011 року.

Також наголосив, що грошові кошти в сумі 78358,58 доларів США були списані АТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-257/2008 року, на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2007 року, який заявник не підписував.

Окрім того зазначив, що при погашенні заборгованості шляхом списання грошових коштів з його депозитного рахунку НОМЕР_2 в односторонньому порядку, АТ КБ «Приватбанк» звертається до виконавчої служби для примусового стягнення заборгованості за виконавчим листом 2-257/2008 повторно. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність заборгованості у боржника.

Вказані обставини послугували його зверненню до суду з відповідною заявою.

Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2018 року та 27.03.2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» докази.

24 травня 2019 року представником АТ КБ «Приватбанк» Шевченко А.О. було подано до суду заяву на виконання ухвали суду про витребування доказів. Даною заявою представник АТ КБ «Приватбанк» заперечував проти задоволення заяви в повному обсязі. Посилався на те, що на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2008 року було видано виконавчий лист №2-257/2008. За даним виконавчим листом Заводським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги (цесії) від 06.03.2007 року, АТ КБ «Приватбанк» було списано кошти з депозитного рахунку боржника в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка існувала станом на дату списання. Однак, суми вкладу та нарахованих відсотків для погашення боргу не вистачило, оскільки рішенням суду стягувалась заборгованість, яка існувала станом на 05.03.2008 р., а погашення боргу здійснювалося 28.11.2008р., при цьому сума боргу за вказаний час збільшилася. Оскільки погашення боргу здійснювалося у черговості визначеній ст. 534 ЦК України та п. 3.3 Кредитного договору, у боржника залишилась непогашеною заборгованість за кредитом у сумі 46307,72 дол. США, що в гривневому еквіваленті (6,74грн. за 1 долар США ) на вказану дату складало 312114,03грн. Окрім того, за рахунок списання не були погашені 1730, 00 грн. судових витрат та 50000,00 грн. витрат на правову допомогу, які вказані у виконавчому листі. Таким чином загальна сума непогашеного боргу за виконавчим листом станом на 28.11.2008р. складала в гривневому еквіваленті - 363844,03 грн.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги викладені у заяві, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник стягувача заперечував проти задоволення заяви в повному обсязі. Посилався на те, що заборгованість за виконавчим листом є непогашеною, а обставини викладені у заяві з приводу пропуску строку пред`явлення виконавчого листа не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши надані учасниками матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до наступного.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2008 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №NKVPGK04040093 у розмірі 556756,29 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 100084,56 доларів США, що еквівалентно 505427,03 грн., заборгованість по простроченому кредиту - 890,73 доларів США, що еквівалентно 4498,19 грн.; заборгованість по відсоткам - 913,16 доларів США, що еквівалентно 4611,46 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам - 5795,12 доларів США, що еквівалентно 29265,32 грн., заборгованість по комісії 200,17 доларів США, що еквівалентно 1010,86 грн.; заборгованість по простроченій комісії - 1200,00 доларів США, що еквівалентно 6060,00 грн., пеня - 1165,03 доларів США, що еквівалентно 5583,40 грн. Окрім того, з ОСОБА_2 стягнуто витрати пов`язані з розглядом судової справи, а саме витрати на правову допомогу в сумі 50000,00 витрати по оплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати сплачені на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн.

06.03.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про депозитний вклад «Стандарт» №SAMDN6741. Відповідно до п. 1 вказаного договору ОСОБА_2 передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 70000,00 доларів США строком на 3 місяці, по 06.06.2007 року.

Окрім того, 06 березня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір права вимоги (цесії). Відповідно до п. 1 предметом договору є відступлення клієнтом банку на підставі укладеного між ними договору застави майнових прав від 06.03.2007 року права вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів, що випливає з наступних договорів про розміщення грошових коштів на строковому депозитному рахунку «Стандарт»: №SAMDN6741 від 06.03.2007 року, укладених між Клієнтом та АТ КБ «Приватбанк». Як вбачається з п. 2, вказаний договір набирає чинності у тому числі у разі порушення ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №NKVPGK04040093 від 02.03.2007 р. В зв`язку з порушенням ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним кредитним договором, АТ КБ «Приватбанк» 28.11.2008 року здійснив списання коштів з депозитного рахунку боржника в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка існувала станом на дату списання.

07.05.2008 року Заводським районним судом м. Миколаєва на виконання рішення Заводського районного суду від 13.03.2008 року по справі №2-257/2008 було видано відповідний виконавчий лист.

Постановою від 27.09.2011 року про відкриття виконавчого провадження №28919356 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-257/2008, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 07.05.2008 року. Даним виконавчим листом стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором розмірі 556756,29 грн., а також витрати пов`язані з розглядом судової справи, а саме витрати на правову допомогу в сумі 50000,00 витрати по оплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати сплачені на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суми вкладу та нарахованих відсотків для погашення боргу не вистачило для погашення заборгованості за кредитним договором №NKVPGK04040093, оскільки за рішенням суду стягувалась заборгованість, яка існувала станом на 05.03.2008 р., а погашення боргу здійснювалося 28.11.2008р., при цьому сума боргу за вказаний час збільшилася. Оскільки погашення боргу здійснювалося у черговості визначеній ст. 534 ЦК України та п. 3.3 Кредитного договору, у боржника залишилась непогашеною заборгованість за кредитом у сумі 46307,72 дол. США, що еквівалентно 312114,03грн. (6,74грн. за 1 долар США згідно офіційного курсу НБУ) станом на 28.11.2008 року.

Окрім того, згідно виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № NKVPGK04040093 від 02.03.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 було погашено заборгованість за кредитом 02.03.2009 року в сумі 9682,16 дол. США. За такого, станом на 02.03.2009 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складала 36625,56 доларів США, що еквівалентно 282016,81 грн. (7,70 грн. за 1 долар США згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.03.2009 року).

Факт списання грошових коштів в погашення заборгованості за кредитним договором №NKVPGK04040093 від 02.03.2007 р. підтверджується виписками по рахунку НОМЕР_1 за період з 28.11.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та відповідними меморіальними валютними ордерами, наявними в матеріалах справи.

Окрім. заборгованості за договором в сумі 282016,81 грн., за рахунок списання не були погашені 1730,00 грн. судових витрат (1700,00 грн. - судовий збір та 30 грн. - витрати на інформаційне-технічне забезпечення); та 50000,00 грн. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-257/2008.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, про те, списання грошових коштів з депозитного рахунку ОСОБА_2 здійснювалося не в порядку примусового виконання рішення суду від 13.03.2008 року, а в порядку виконання умов Договору відступлення права вимоги за договором (цесії) від 06.03.2007 року, за умовами якого погашення існуючого зобов`язання здійснюється станом на дату договірного списання.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Дослідивши матеріали справа та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого лист №2-257/2008 року виданого Заводським районним судом 07.05.2008 року, таким що підлягає виконанню в частині стягнення кредиту в сумі 282016,81 грн., 50000,00 грн. - витрат на правову допомогу, 1730,00 грн. - судових витрат. В іншій частині виконавчий документ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16 заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Враховуючи викладене, погашення заборгованості ОСОБА_2 відбувалося не в гривні, а у валюті зобов`язання, що повністю відповідає правовій позиції.

Згідно з Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі 761/12665/14-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Зі змісту Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 3019 року (справа № 464/3790/16-ц) та Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 761/12665/14-ц) вбачається, що у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачу має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Виходячи зі змісту положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За такого, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що він не укладав Договір відступлення права вимоги (цесії) від 06 березня 2007 року, оскільки не укладення договору не було обґрунтовано належними та допустимими доказами.

Стосовно посилання ОСОБА_2 на неправомірність винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2016 року, на підставі якої було відкрито виконавче провадження №49888945, з примусового виконання виконавчого листа №2-257/2008, суд приходить до висновку, що дані обставини не є предметом розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК, уразі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права, свободи чи законні інтереси. .

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 має право на звернення до суду з відповідною скаргою на дії чи бездіяльність виконавця.

Окрім того, клопотання ОСОБА_2 про винесення окремої ухвали за фактом неправомірності дій АТ КБ «Приватбанк», які полягають у їх зверненні із заявою до ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про прийняття до виконання виконавчого листа №2-257/2008 виданого 07.05.2008 року, зверненні із позовною заявою до Центрального районного суду м. Миколаєва про звернення стягнення на нерухоме майно та зверненні до виконавчої служби із заявою від 11.01.2016 року про прийняття до виконання виконавчого листа №2-257/2008 - після погашення ним заборгованості, шляхом списання коштів з його депозитного рахунку 09.06.2010 року не підлягають розгляду при розгляді заяви, винесеної заявником на розгляд суду.

Керуючись ст. ст. 432 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №2-257/2008 виданий Заводським районним судом 07.05.2008 року на виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.03.2008 року по справі за позовом ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі Миколаївського РУ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, таким що не підлягає виконанню в частині стягнення кредиту в сумі 282016,81 грн., 50000,00 грн. - витрат на правову допомогу, 1730,00 грн. - судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо чи через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.06.2019 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк