Провадження № 2/520/1586/19
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
за участю секретаря судового засідання Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Регіональний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Компанія ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) про стягнення грошових коштів, суд -
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2018 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.12.2018 року провадження по справі було відкрито та запропоновано відповідачам та третій особі надати свої письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.
26.03.2019 року до Київського районного суду м.Одеси надійшла письмова заява члена правління Акціонерного товариства «Регіональний Інвестиційний Банк» А.Яковлевс від 20.03.2019 року про те, що на території Латвії відсутній будь-який судовий спір, ініційований Акціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк» по відношенню до боржника Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) та також відсутні судові спори у відношенні поручителів по договору позики № А-04/1015 від 12.05.2017 року./а.с.2, т.2/
Крім того, до заяви було надано копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.07.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 /до шлюбу «Пінчук»/ 22.07.2017 року уклали шлюб, який зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 830/ т. 2 а.с.8/.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у порядку ст.128,130,131 ЦПК України.
Представник позивача Акціонерного товариства «Регіональний Інвестиційний Банк»- Пахомов І.Ю. у судове засідання, призначене на 04.06.2019 року, не з`явився, належним чином повідомлявся, звернувся до суду з письмовою заявою, якою просив розглянути справу за його відсутності та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та Чеховська / ОСОБА_6 / ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або слухання справи за їх відсутності до суду не надходило.
Представник третьої особи Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, яка повідомлені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи за їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.ст.11, 509 ЦК України одними з підстав виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту.
Судом встановлено, що 12.05.2017 року між Акціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк» та Компанією ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) укладено договір позики № А-04/1015, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Регіональний Інвестиційний Банк» зобов`язався надати Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) кредит в розмірі 223235,57 доларів США, а Компанія ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP), в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 31.12.2021 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 6,5 % річних ( п.1.1., 1.2, 1.3 Кредитного договору) /а.с.12, т.1/.
Тобто, позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені договором позики /надалі Кредитний договір/ (зокрема, в п.1.2 ч.1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором.
У договорі зазначено, що погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та в строки визначені у Графіку Платежів, який банк в розгорнутом вигляді надає позичальнику через інтернет-банк./п.1.2./.
Відповідно до п. 7.1. договору позики № А-04/1015, позичальник зобов`язується своєчасно повернути банку кредит та сплачувати проценти за договором згідно графіку платежів. Відповідно до п. 1.2. договору позики № А-04/1015, графік платежів позичальника визначено наступним чином: червень 2017 року 2000 доларів США, на погашення основної суми заборгованості кредиту (п. 1.2.1.); з липня по грудень 2017 року щомісячно по 2000 доларів США на погашення основної суми кредиту, а також сплатив поточні відсотки та 1/6 накопичених відсотків, нарахованих в період з видачі кредиту до початку виплати основної суми згідно п. 1.2.1 (п. 1.2.2.); з січня 2018 року по грудень 2021 року щомісячно пропорційно частини основної суми кредиту направив на погашення кредиту та сплативши нараховані відсотки (п. 1.2.3.).
В строки, передбачені Кредитним договором, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.2.1., 1.2.2, 1.2.3 частини №1 Кредитного договору.
За умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов`язання викладені в п.п. 1.2.1., 1.2.2, 1.2.3 частини №1 Кредитного договору.
Позичальник - Компанія ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання, допустив прострочення за кредитом та відсотками, що зумовило виникнення заборгованості в рамках Кредитного договору, яка станом на 26.03.2019 року складає 186122,51 доларів США. Вказана сума заборгованості в порівнянні з заборгованістю, вказаною у першому позові, була позивачем зменшена, оскільки відповідачами частково була погашена заборгованість 13.03.2019 року/останній платіж по кредиту/, що вбачається із довідки про заборгованість за договором позики станом на 26.03.2019 року/а.с.30, т.2/
Відповідно до ч.2 договору вказано, що метою використання кредиту є погашення /рефінансування/ заборгованості позичальника, яка виникла перед банком по іншому договору займу А-04/902 від 23.07.2012 року.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, однак позичальником не дотримано зазначених вище умов Кредитного договору, внаслідок позивач змушений був вернутись з позовом до суду та станом на 26.03.2019 року заборгованість Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) за Кредитним договором складає 186122,51 доларів США, з яких:
-172747,57 доларів США заборгованість за основним боргом кредиту;
-1050,31 доларів США заборгованість за процентами;
З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору були укладені договори поруки з наступними особами - ТОВ «Трансвей Сервис», ТОВ «АОТ Інвест», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 Крім того, вищевказані товариства уклали з банком договори застави транспортних засобів. 22.10.2018 р. банком було відправлено позичальникові та заставодержателям вимоги про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та погашення заборгованості за Кредитним договором, але позичальником до наступного часу заборгованість не погашена.
Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві /ст.3 і 4 ЦПК України/.
У розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників суд враховує той факт, що відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.
Разом з тим, якщо кредитор подав позов до поручителя, то останній відповідно до абзацу першого частини першої статті 555 ЦК України зобов`язаний подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Однак, позивачем при поданні першої позовної заяви було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору боржника Компанію ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP).
З метою забезпечення виконання зобов`язань Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) за кредитним договором, Акціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк» було укладено з відповідачами наступні договори поруки.
12 травня 2017 року укладено договір поруки № G-04/1015 від 12.05.2017 року міжАкціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 поручився перед банком за виконання грошових зобов`язань Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) за кредитним договором./а.с.24,т.1/.
12 травня 2017 року укладено договір поруки № G-04/1015-1 від 12.05.2017 року міжАкціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк» та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилась перед банком за виконання грошових зобов`язань Компанії ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) за кредитним договором./а.с.20, т.1/.
Відповідно до умов п. 1.3. вищевказаних договорів поруки встановлено, що відповідальність поручителя та позичальника є солідарною перед Акціонерним товариством «Регіональний Інвестиційний Банк», у тому числі по сплаті основного боргу, відсотків, штрафних санкцій. При цьому солідарна відповідальність поручителів обмежена визначеною сумою по сплаті основного боргу, відсотків, штрафу, яка не може перевищувати 223235,57 доларів США.
Відповідно до п. 4.7. договору поруки за № G-04/1015 від 12.05.2017 року та договору поруки за № G-04/1015-1 від 12.05.2017 року, відносини сторін, не врегульовані цими договорами, регламентуються діючим законодавством України.
Відповідно до п. 4.8. договору поруки за № G-04/1015 від 12.05.2017 року та договору поруки за № G-04/1015-1 від 12.05.2017 року, спірні питання сторони регулюють по взаємній згоді. У випадку не досягнення згоди спір без дотримання досудового (претензійного) порядку врегулювання спору передається в суд для його вирішення відповідно до законодавства України.
Відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Крім того, судом з`ясовано, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання в Одесі, зокрема ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 / ОСОБА_7 зареєстрована: АДРЕСА_2 ./а.с.41,42,т.1/
Відповідно до інформаційних запитів, вбачається, що відповідачі на час подання позову до суду не є фізичними особами-підприємцями, зокрема ОСОБА_1 був взятий на облік, як фізична-особа підприємець 21.08.2008 року, але 26.01.2017 року було здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, відносно запиту по ідентифікаційному коду ОСОБА_3 дані про фізичну особу-підприємця також відсутні. Тобто, можливо зробити висновок, що між позивачем та відповідачами по даній справі, договори поруки по суб`єктному складу було укладено між банком, який є юридичною особою та поручителями, які є фізичними особами.
Згідно з приписами статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з приписами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, закон не містить у цьому випадку вимоги щодо так званої обов`язкової процесуальної співучасті, тобто, законом передбачено право позивача звернутися за стягненням заборгованості до кожного з боржників окремо.
Умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.
Тому, кредитор, у відповідності до приписів статей 554, 543 ЦК України, який наділений правом на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі, чи частково, скористався своїм правом на звернення з вимогою (позовом) до поручителів.
Зокрема, п.1.3 Договорів поруки зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник, по усім зобов`язанням останнього по договору позики.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У даному спорі строк дії поруки не припинено.
Відповідно до п.1.7 договорів поруки зазначено, що порука припиняє свою дію після закінчення трирічного строку, но ні раніше 31 грудня 2024 року. Трирічний строк обчислюється із наступного дня після настання строку виконання основного зобов`язання, передбаченого п.1.2.Договору позики.
Відповідно до п.1.2.договорів поруки відповідачі, як поручителі, ознайомлені з умовами Договору позики, розуміють усі умови, викладені в договорі поруки и договорі позики, та погоджуються з ними.
Статетю 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди-ч.1 ст.638 ЦК України.
Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 Цивільного кодексу можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов`язок позичальника повернути суму кредиту, що має бути виконано у певний час.
Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.
Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 року (справа № 373/2054/16-ц).
На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути у солідарному порядку з відповідачів, як поручителів, на користь Акціонерного товариства «Регіональний Інвестиційний Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 186122,51 /сто вісімдесят шість тисяч сто двадцять два долара США 51 центів/.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Проте, що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд відмовляє з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.264-265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання про судові витрати.
Нормою ст.137 ЦПК України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу, зокрема вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторонни.
Пунктом 8 статті141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, на підтвердження обставин складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, представником позивача не було надано документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, які містяться у актах приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, квитанцій до прибуткового касового ордера, платіжних доручень з відміткою /печаткою/ банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19,81,131,133, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 510, 526, 543,629, 1046-1050, 1052, 1054 ЦК України суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Регіональний Інвестиційний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Компанія ІМПЕКС ФФ ЛПП ( IMPEX FF LLP) про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
В решті позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.06.2019 року.

Суддя Гниличенко М. В.