Єдиний унікальний номер 233/2792/18 Номер провадження 22-ц/804/1575/19
У Х В А Л А

12 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/2792/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2018 року у складі судді Мартиненко В.С., -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 жовтня 2011 року відповідач отримала кредит у сумі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року його заборгованість за кредитним договором складає 30 880,79 грн., з яких 3 346,53 грн. - заборгованість за кредитом; 23 087,56 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1 446,70 грн. (процентна складова), просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 зазначену заборгованість (а.с. 2 - 4).

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року № 519 "Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" змінено тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; у зв`язку із зміною типу банку затверджено нове найменування банку: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", скорочене найменування АТ КБ "Приватбанк". Згідно пункту 1.7 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року № 519, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (а.с. 124 - 126).

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2011 року станом на 30 квітня 2018 року в розмірі 3 405,82 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 жовтня 2011 року станом на 30 квітня 2018 року, яка включає: 40,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 087,56 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1 946,70 грн. - заборгованість за штрафами, а всього 27 474,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір, в розмірі 194,35 грн. (а.с. 97 - 102).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ КБ "Приватбанк" в апеляційній скарзі просить змінити заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2018 року, а саме, скасувати його в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за процентами, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає що, суд першої інстанції неправильно визначив характер правовідносин між сторонами, неправильно застосував закон, який їх регулює, у зв`язку з чим незаконно відмовив у стягненні заборгованості за процентною ставкою, що передбачена умовами договору, та зменшив заборгованість за процентами, відмовив у стягненні пені, комісії та штрафів.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення процентів, комісії та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафу.

Проте суд першої інстанції не врахував, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.10.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статгя 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Таким чином, судом першої інстанції порушена норма матеріального права, а саме стаття 204 ЦК України.

Кредитодавець виконав вимоги законодавства та за місяць до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка, на фінансовий телефон клієнта 0l.08.20l4 року надіслав повідомлення про збільшення відсоткової ставки з 0l.09.20l4 року до 34,8 %.

Відповідач після підвищення відсоткової ставки 0l.09.20l4 року за кредитним договором продовжував здійснювати платежі за кредитним договором, таким чином, погодився з умовами договору, зокрема: 04 листопада 2014 року здійснила поповнення кредитної картки на суму 250,00 грн. та 21 листопада 2014 року - на суму 700,00 грн.

Таким чином, Відповідач погодився з відсотковою ставкою, а тому проценти підлягають стягненню у повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач укладання чи не укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, таким чином, судом помилково відмовлено в частині позовних вимог.

Договір позики відповідно до частини 2 статті 640 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості, а отже і погодження з умовами укладеного договору.

Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми статей 1054, 1046 ЦК України, не врахував, що кредитний договір, укладений між сторонами, є дійсним і відповідно підлягає виконанню.

Суд не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору, частково сплачував заборгованість за договором, у тому числі проценти, пеню та комісії, а тому визнав свої зобов`язання за угодою та розміри встановлених обов`язкових платежів (а.с. 112 - 116).

Відповідач ОСОБА_1 копію апеляційної скарги позивача не отримала, поштове відправлення повернуто до апеляційного суду за закінченням терміну зберігання.

У судове засідання апеляційного суду 12 червня 2019 року сторони не з`явилися.

Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" Захаров М.І., який діє на підставі довіреності юридичної особи від 12.02.2019 року (а.с. 151), надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд справи у відсутність представника АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 149 - 150).

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання не повідомлена, судова повістка - повідомлення про розгляд справи 12 червня 2019 року повернута до апеляційного суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із неврученням судової повістки відповідачу ОСОБА_1 судовий розгляд справи слід відкласти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 10 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Предметом спору у цій справі є заборгованість за кредитним договором, який був укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 30 жовтня 2011 року шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Під час розгляду справи позивачем на пропозицію суду першої інстанції надати докази щодо строку дії кредитної картки, яку за кредитним договором отримала позичальник ОСОБА_1 , позивачем до суду першої інстанції була направлена довідка про кредитні картки, які були видані ОСОБА_2 (а.с. 94), який не є стороною у цій справі та не є стороною кредитного договору, який є предметом спору у цій справі.

Зазначене викликає у суду апеляційної інстанції сумніви щодо добросовісного здійснення позивачем його процесуальних прав та виконання обов`язків щодо доказів, а тому апеляційний суд з метою процесуальної економії та дотримання розумних строків розгляду справи, відкладаючи розгляд справи, вважає необхідним відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України витребувати у позивача докази щодо виданих позичальнику ОСОБА_1 кредитних карток за договором від 30 жовтня 2011 року із зазначенням їх номеру, виду, строку дії та дати отримання позичальником, оскільки відсутність таких даних перешкоджає апеляційному суду перевірити доводи позивача щодо правильності розрахунку судом першої інстанції розміру заборгованості за процентами за користування кредитом.

Керуючись статтею 368, частиною 2 статті 381, частиною 7 статті 81 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Витребувати уАкціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"довідку про видані ОСОБА_1 на підставі договору про надання банківських послуг від 30 жовтня 2011 року кредитні карти за період з жовтня 2011 року по 30 квітня 2018 року з зазначенням їх номеру, виду, строку дії та дати отримання позичальником ОСОБА_1 (довідка має бути підписана посадовою особою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк").

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в особі голови його правління Петра Крумханзл витребувані документи надати до Донецького апеляційного суду в оригіналах в строк до 24 червня 2019 року.

У разі неможливості подати витребувані докази або неможливості подати витребувані докази у встановлений строк Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" зобов`язано повідомити про це апеляційний суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Розгляд справи відкласти на 26 червня 2019 року на 10 годину 30 хвилин.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомити учасників справи.

Копію ухвали направити для виконання Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" та для відома відповідачу ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований