Справа № 159/1431/19
Провадження № 2/159/702/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

за участю секретаря Бакай Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту,-

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» (далі ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ») звернулось до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у січні 2019 року придбало у товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (далі ТОВ «ФК Є ГРОШІ») за договором факторингу право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 останній 21.08.2018 року отримав від «ФК Є ГРОШІ» позику в розмірі 4000 грн. на строк 14 днів зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі визначено в договорі позики.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту своєчасно не виконав, у зв`язку з чим, станом на 15.01.2019 року утворилась заборгованість на суму 25750,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. заборгованість за кредитом; 10640,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; а також пеня в сумі 11110,00 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у справі в розмірі сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 1921,00 грн.

11 травня 2019 року судом прийнято позов до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

20.05.2019 року представником позивача ОСОБА_2 подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, одночасно акцентовано увагу суду на відсутність підстав для зменшення пені за правилами частини третьої статті 551 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив, мотиви заперечення позовних вимог не навів, відзив на позов не подав.

Справу розглянуто судом за відсутності учасників провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10,12,13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 21 серпня 2018 року між ТОВ «ФК Є ГРОШІ» та ОСОБА_1 укладено договір позики на умовах фінансового кредиту №-033540 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https:е-groshi.com.

За умовами договору:

-тип позики (кредиту) споживчий ( п.2.2)

-розмір позики складає 4000,00 грн ( п.3.1)

-строк, на який надається позика становить 14 днів, дата повернення не пізніше 23.00 03.09.2018 включно ( п.5.2, п.5.4)

-пеня за порушення строку повернення позики або оплати процентів 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення ( п.7.1)

-щодо процентів визначено дві позиції:

сума процентів за користування позикою 56 грн за 14 днів (п.3.2)

2% ( 80 грн) за кожен день користування позикою (730% річних) з дати видачі по дату повернення включно ( п.3.2.1).

Проаналізувавши Додаток 1 до кредитного договору та розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що позикодавець тлумачив та застосовував умови договору наступним чином : за 14 днів нарахував 56 грн процентів ( Додаток 1 до договору), а починаючи з 04.09.2018 року нараховував кожного дня проценти в розмірі 2% від суми позики, тобто по 80 грн ( розрахунок заборгованості).

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ТОВ «ФК Є ГРОШІ» виконало свої зобов`язання перед Сотнічуком ОСОБА_3 В. та згідно платіжного доручення від 21.08.2018 року (а.с.27) перерахувало відповідачу кошти в розмірі 4000,00 грн.

За змістом положень статей 526, 629 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог законодавства.

В силу статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається із змісту кредитного договору, сторони погодили строк кредитування -14 днів та термін закінчення кредитування 03.09.2018 року.

Таким чином, суд вважає, що сторони погодили остаточну дату повернення кредиту, тобто термін виконання зобов`язання 03.09.2018 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на цю дату заборгованість відповідача становила 4000,00 грн. по тілу кредиту та 56 грн за процентами, а всього 4056,00 грн.

На час розгляду справи в суді тіло кредиту відповідачем не повернуто, тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення процентів за кредитом

Наступного дня після закінчення строку кредитування, тобто 04.09.2018 року відповідачем внесено платіж 256 грн, з яких 56 грн спрямовано на погашення заборгованості по процентах.

Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що ТОВ «ФК Є ГРОШІ» продовжив нарахування процентів за користування кредитом після 03.09.2018 року в розмірі по 2% від суми позики (80 грн) за кожен день, визначивши станом на 15.01.2019 року до стягнення 10640,00 грн процентів.

На переконання суду, дії ТОВ «ФК Є ГРОШІ» щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами погодженого сторонами строку кредитування та терміну виконання зобов`язання не відповідають вимогам законодавства та умовам кредитного договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Зокрема, відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором чи законом. Розмір і порядок одержання процентів визначається договором. У разі відсутності іншої домовленості, проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Припис цієї статті щодо нарахування та виплати процентів може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, про що зазначено у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18 Великої Палати Верховного Суду.

За умовами договору сторони погодили, що остаточне повернення позики мало відбутись не пізніше 23 години 03.09.2018 року.

Після цієї дати у позичальника немає обов`язку сплачувати щоденні або щомісячні платежі, а виникає обов`язок повернути суму заборгованості за кредитом в повному обсязі. В свою чергу, позикодавець набуває право на нарахування неустойки та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України.

Нарахування процентів поза межами строку кредитування умовами договору не передбачено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів за період з 04.09.2018 року по 15.01.2019 року є безпідставними.

З позовом про застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України позивач до суду не звертався.

Щодо вимог позивача про стягнення неустойки у виді пені, то вони підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, то її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами договору пеня за порушення строку повернення позики або оплати процентів 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення ( п.7.1), тобто 120 грн в день.

За період з 04.09.2018 року по 15.01.2019 року відповідачу нараховано 14880 грн пені.

Згідно наданого позивачем розрахунку боргу відповідачем на погашення заборгованості внесено кошти в сумі 136 грн + 3770 грн, з яких 56 грн спрямовано на погашення заборгованості за процентами, отже 3850 грн необхідно зарахувати на погашення пені. Отже до стягнення належить 14880 3850=11030 грн пені.

Суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки на підставі частини третьої статті 551 ЦК України.

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 15.01.2019 року становить 15030 грн, з яких 4000,00 грн за тілом кредиту та 11030,00 грн пені.

Позивач ТОВ «ФК «ПРЕМІУМ АКТИВ» наділений правом звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь зазначеної суми заборгованості, що підтверджено договором про надання фінансових послуг факторингу від 15.01.2019 року №1501/1 (а.с.9), Додатковою угодою до договору (а.с.11), витягом акту прийому-передачі прав вимоги ( а.с.12).

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково на 58%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1114,00 грн сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору ( 1921 х 58% : 100% =1114)

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМІУМ АКТИВ» заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-034540 від 21.08.2018 року в розмірі 15030 (п`ятнадцять тисяч тридцять) гривень (з яких, заборгованість за кредитом 4000 гривень, заборгованість за пенею 11030 гривень) та судовий збір в сумі 1114 (одна тисяча сто чотирнадцять) гривень.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.06.2019 року.

ГоловуючаО. А. Восковська