Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1659/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/1659/18 за позовом заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.,-

В С Т А Н О В ИВ :

У червні 2018 року заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що Житомирською місцевою прокуратурою забезпечується процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №00001392 від 2 листопада 2016 року. В ході досудового розслідування встановлено, що на підставі державного акта серії НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 2002 року Буківською сільською радою, у власності ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка, площею 0,0832 га, розташована на території с.Буки Буківської сільської ради, яка призначена для ведення садівництва. Вказаний державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради від 19 жовтня 1994 року.

В подальшому, 5 лютого 2010 року, ОСОБА_2 подарував земельну ділянку ОСОБА_1

Позивач зазначає, що зазначена земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_2 з порушенням вимог законодавства, оскільки рішення про її безоплатну передачу не приймалось, що підтверджується листом архівного сектору Житомирської РДА від 20 лютого 2018 року, а також копією цього рішення.

Окрім того, допитаний в якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , який з 1994 року по 2006 рік обіймав посаду голови Букинської сільської ради, пояснив, що він не підписував державний акт на право приватної власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Також висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 7 липня 2017 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який виданий ОСОБА_2 , виконаний, ймовірно, не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Позивач пояснює, що у листі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області міститься інформація про те, що технічна документація із землеустрою, на підставі якої ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, в управлінні відсутня.

Окрім того, передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка належить до земель водного фонду й розташована у прибережній захисній смузі, на відстані 1 м. від узрізу води р. Тетерів, що підтверджується протоколом огляду місця події від 12 травня 2017 року.

Вказані обставини свідчать про те, що дана земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади з порушенням вимог закону й відповідачі, виявивши розумну обачність, мали можливість дізнатися про це.

Враховуючи вищезазначене, заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_2 , витребувати цю земельну ділянку з володіння ОСОБА_1 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності останнього на спірну земельну ділянку.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують той факт, що державний акт не був підписаний головою Буківської сільської ради, а технічна документація із землеустрою не виготовлялась .

Зміст рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради свідчить про те, що питання про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_2 не вирішувалось.

Крім того, як пояснив ОСОБА_2 , йому не було відомо про набуття права власності на цю земельну ділянку.

Суд також залишив поза увагою те, що вказана земельні ділянка розташована у прибережній захисній смузі р. Тетерів, що виключає можливість передачі її у приватну власність.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що долучена до матеріалів справи копія рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради від 19 жовтня 1994 року не містить інформації про те, що на засіданні вирішувалось питання про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 У даному рішенні вказані загальні порядкові номери зі списку всіх громадян, яким передавались у власність земельні ділянки на підставі попередніх рішень виконкому. Відтак, висновок суду про те, що 19 жовтня 1994 року вирішувалось питання про передачу земельних ділянок 461 громадянину, є безпідставним.

На думку представника ОСОБА_1 , апеляційна скарга є безпідставною, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що при передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 були порушені вимоги законодавства.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що на прохання свого знайомого підписував певні документи, пов`язані із набуттям у власність земельної ділянки, проте в подальшому не цікавився цим питанням та не знав про те, що набув у власність земельну ділянку в с. Буки й подарував її ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст.116,118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі в порядку безоплатної приватизації, за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2002 року Буківською сільською радою на ім`я ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0832 га, розташовану на території с. Буки Буківської сільської ради, яка призначена для ведення садівництва.

Зазначений державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради від 19 жовтня 1994 року.

5 лютого 2010 року ОСОБА_2 подарував вказану земельну ділянку ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. 5 лютого 2010 року та зареєстрованим в реєстрі за №293.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав суду протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 25 квітня 2017 року, який пояснив, що на час видачі вказаного державного акта він обіймав посаду голови Буківської сільської ради, проте не підписував даний державний акт.

Окрім того, в судовому засіданні досліджувався експертний висновок №1/802 від 7 липня 2017 року, проведений в межах кримінального провадження №0001392, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_3 між друкованим текстом « голова Буківської сільської Ради народних депутатів» та « ОСОБА_3» у державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який виданий 29 грудня 2002 року ОСОБА_2 , виконаний, ймовірно, не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Проте, зазначені докази не свідчать про обґрунтованість позовних вимог, оскільки експертний висновок, проведений в межах кримінального провадження, який може бути оцінений судом в якості письмового доказу, не містить чіткої та однозначної відповіді на поставлене питання.

Покази свідка ОСОБА_3 про те, що він не підписував зазначений державний акт, не є належним та допустимим доказом на підтвердження цієї обставини. Клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не надходило.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведена та обставина, що виконавчим комітетом Буківської сільської ради не приймалось рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Судом досліджувалась копія рішення виконавчого комітету Буківської сільської ради від 19 жовтня 1994 року, відповідно до якого у власність громадянам були передані земельні ділянки згідно з додатком, у якому міститься інформація про набуття у власність земельних ділянок 6 громадянами. При цьому, порядкові номери поряд з їхніми прізвищами зазначені з 446 по 451 , що, в свою чергу, ставить під сумнів допустимість даного доказу. Посилання прокурора на ту обставину, що суду надана копія повного тексту рішення виконкому, що підтверджується штампом із зазначенням нумерації сторінок, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки зазначена копія цього документа не посвідчена належним чином.

В судовому засіданні роз`яснювалось право заявляти клопотання про витребування доказів, проте позивач не скористався зазначеним правом.

До матеріалів справи також долучено лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 2 січня 2018 року про те, що документація із землеустрою, на підставі якої ОСОБА_2 отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, в міськрайонному управлінні у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутня.

Однак, відсутність технічної документації у даній установі не свідчить про те, що така документація не була розроблена.

Вірним також є висновок суду про те, що позивачем не доведена та обставина, що у власність ОСОБА_2 була передана земельна ділянка, яка входить до складу земель водного фонду, оскільки протокол огляду місця події, складений слідчим Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області 12 травня 2017 року, не є належним доказом на підтвердження зазначених доводів позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що ОСОБА_2 не мав наміру отримувати у власність вказану земельну ділянку та, підписавши певні документи, він не знав про набуття права власності на неї, не спростовує висновків суду, оскільки позов заявлений з інших підстав.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 березня 2019 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 червня 2019 року.