Справа №521/6639/19
Провадження №4-с/521/56/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Худіної Олени Василівни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із скаргою на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Худіної Олени Василівни, в якій просив скасувати розрахунок заборгованості із сплати аліментів від 23 січня 2019 року, виконаний в межах виконавчого провадження № ВП 46392332, скасувати постанову від 25 січня 2019 року у виконавчому провадженні № ВП 46392332 про накладення штрафу на боржника, скасувати постанову від 25 січня 2019 року у виконавчому провадженні № ВП 46392332 про стягнення витрат виконавчого провадження з боржника, скасувати постанову від 25 січня 2019 року у виконавчому провадженні № ВП 46392332 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.Скарга обгрунтована такими обставинами.

В провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження № ВП 46392332, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-5428/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 . 23 січня 2019 року старший державний виконавець Худіна О.В. здійснила в межах виконавчого провадження розрахунок заборгованості із сплати аліментів, з яким ОСОБА_1 не погоджується. Як вказує заявник, заборгованість, відповідно до розрахунку, складає 10 місяців і 20 днів, що не визнається Козиревим ОСОБА_4 . Заявник вказує, що аліменти ним сплачувались шляхом поповнення банківських карток ОСОБА_2 , а також гроші передавались особисто та придбавались речі для дитини. Заявник вказує, що розрахунок за період з березня 2014 по грудень 2018 року зроблений із припущенням про середню заробітну плату працівника для даної місцевості, без врахування його дійсного доходу, який був значно менший, ніж зазначений в розрахунку заборгованості. Так як заявник вважає розрахунок заборгованості із сплати аліментів незаконним, то і постанови про накладення штрафу, стягнення витрат виконавчого провадження з боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 вважає такими, що необхідно скасувати.

Заявник в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав.

Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що оскаржувані дії державного виконавця були вчинені нею у відповідності до закону, так як розрахунок заборгованості обчислювався, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості у періоди, коли боржник не працював, та виходячи із розміру доходу, коли боржник був працевлаштований.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, пояснив, що ОСОБА_1 оплачував навчання дитини в театральній студії. Інших виплат по аліментах в добровільному порядку від заявника не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено судом, і підтверджено матеріалами справи, на примусовому виконанні в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 2-5428/11, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 03 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку та доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.05.2011 року до 08.10.2026 року.

23 січня 2018 року старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Худіною О.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5428/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03 серпня 2011 року здійснено розрахунок заборгованості із сплати аліментів, яким встановлено розмір заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 01.01.2019 року в розмірі 63109 грн. 58 коп.

Вказаний розрахунок здійснено на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Надаючи правовий аналіз діям державного виконавця щодо здійснення розрахунку із сплати аліментів суд вважає, що державний виконавець діяв із дотриманням норм законодавства, яке регулює повноваження державних та приватних виконавців щодо питання нарахування заборгованості боржника із сплати аліментів.

Суд не приймає до уваги доводи заявника про те, що при здійсненні розрахунку державний виконавець визначала заборгованість виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не із фактичного заробітку (доходу). Ці доводи спростовуються матеріалами справи, в якіх відсутні будь-які докази щодо отриманого заявником доходу. Крім того, із матеріалів виконавчого провадження, дослідженого в судовому засіданні, та із пояснень представника Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості було враховано доходи ОСОБА_1 в той час, коли в розпоряддженні державного виконавця були відомості щодо отриманого доходу. За інші періоди державним виконавцем розрахунок здійснювався виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, на підставі ст. 195 СК України.

25.01.2018 року старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Худіною О.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5428/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 03 серпня 2011 року винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки у розмірі 31554 грн. 79 коп., постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200 грн., постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1

Вказані постанови є похідними від розрахунку заборгованості із сплати аліментів, а тому заявником у скарзі також поставлено питання про їх скасування.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Перевіряючи постанови, що оскаржуються, на відповідність зазначеним правовим нормам, суд вважає, що державним виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи заявника не мають під собою відповідного обгрунтування, так як ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що у нього відстутня заборгованість із сплати аліментів, що унеможлювлювало би накладення на нього штрафу, не доведено наявність коштів на рахунках або в інших фінансових установах, що б не дало підстави звертати стягнення на його доходи, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При розгляді скарги ОСОБА_1 суд дійшов висновку про те, що розрахунок заборгованості та постанови, що оскаржуються, винесені державним виконавцем Худіною О.В. відповідно до закону, в межах її повноважень, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Худіної Олени Василівни відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя: Ю.В. Тополева

11.06.19