Єдиний унікальний номер 725/2802/19
Номер провадження 2/725/374/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 ,

та відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що після розлучення батьків вона проживала разом з батьком ОСОБА_4 ОСОБА_5 , а з грудня 2016 року переїхала до матері та на даний час проживає разом з нею за адресою АДРЕСА_1 . На даний час вона навчається в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича на денній формі навчання на факультеті іноземних мов Філологія. Англійсько-український переклад, де з вересня 2016 року по даний час нею сплачено вартість навчання на загальну суму 47810 грн., а також на заочній формі навчання на юридичному факультеті за навчання на якому нею вже сплачено 36020 грн., при цьому відповідач не приймає участі в оплаті вартості навчання, а також наданні матеріальної допомоги, якої вона потребує у зв`язку з навчанням після досягнення повноліття.

Зазначала, що батько є приватним підприємцем, отримує заробіток від підприємницької діяльності, має у власності рухоме та нерухоме майно, а тому вважає, що має змогу та повинен сплачувати на її користь аліменти на період її навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. та такий розмір аліментів дасть змогу їй оплачувати навчання, оскільки її мати одно одноособово не має змоги нести усі витрати пов`язані з її навчанням та утриманням.

Крім того, вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй половину вартості навчання у вищому навчальному закладі, що сплачено її матір`ю за період з 2017 по 2019 роки в розмірі 83830 грн. тобто 41915 грн. та таку суму вважає додатковими витрати, які підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 185 СК України за аналогією закону.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій в розмірі 3000 грн. щомісячно до 30 червня 2020 року, до закінчення навчання та стягнути з відповідача на її користь 41915 грн. додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання на факультеті Філологія. Англійсько-український переклад, на юридичному факультеті Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича за період з січня 2017 року по травень 2019 року включно.

На вказану позовну заяву відповідачем подано відзив в якому останній позов визнав частково, зокрема вважав, що необхідність сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. належним чином не мотивована донькою, а тому, з урахуванням потреб доньки та його фінансових можливостей, вважає обґрунтованим розмір аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно. В задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат просив відмовити, оскільки вимоги ст. 185 СК України на спірні правовідносини не поширюються, а надання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання повністю охоплюється положеннями ст. 199 СК України щодо сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Вважають, що відповідач має матеріальну змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно, а також просили застосувати аналогію права до правовідносин щодо відшкодування додаткових витрат у вигляді вартості навчання.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема вказав на те, що у нього на утриманні перебуває син, а позивач перебуває на утриманні матері, оскільки проживає разом з нею, вважає справедливим той факт, що син перебуває на його утриманні, оскільки проживає разом з ним, а донька на утриманні матері та не вбачає підстав для сплати аліментів, проте просив вирішити спір на розсуд суду з урахуванням вимог законодавства, а також обставин, зазначених ним у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 4).

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України.

Разом з тим, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За наслідками розгляду справи встановлено, що позивач проживає разом з матір`ю та на даний час вона досягла повноліття, проте продовжує навчатись в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича на факультеті іноземних мов на денній формі навчання та на юридичному факультеті на заочній формі навчання (а/с 8).

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що відповідно до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 13/25/16 від 12.08.2016 року, строк навчання позивача становить з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року та загальна вартість послуг на серпень 2016 року складала 68000 гривень, розмір плати за один семестр складав 8500 гривень, в подальшому 31.08.2016 року, позивачем було підписано додаткову угоду №1/130 до договору 13/2516 про те, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання буде становити 73100 гривень, відповідно розмір плати за один семестр буде складати 9350 гривень. Крім того, 20.08.2018 року між позивачем та навчальним закладом була підписана додаткова угода 2/67 до договору 13/2516 щодо загальної вартості освітніх послуг, відповідно до якої загальна вартість освітніх послуг буде складати 76/900 гривень, розмір плати за один рік 20600 гривень (а/с 9-12).

Також, на підтвердження понесених витрат по оплаті за навчання позивачем до позовної заяви долучено копії квитанцій (а/с 14-22).

За таких обставин, позивач правомірно звернулась до суду з даним позовом, оскільки таке її право передбачено законом.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, з його слів отримує дохід від підприємницької діяльності та має на утриманні сина, зі слів позивача та її представника у власності відповідача перебуває рухоме та нерухоме майно.

За змістом ст.80, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, сторонами не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом могли свідчити про розмір доходу відповідача, факт наявності або відсутності на його утриманні інших осіб, а також будь-яких інших доказів, які могли б бути враховані судом при визначені достатності доходу відповідача для надання матеріальної допомоги позивачу, у зв`язку із продовженням її навчання в розмірі 3000 грн. щомісячно та оцінити чи не буде така сума покладати надмірний тягар на останнього. При цьому, сторони не скористались своїм правом клопотати перед судом про витребування доказів, які вони не можуть отримати самостійно через наявність об`єктивних причин, зокрема щодо захисту персональних даних.

З урахуванням конкретних обставин справи, наданих сторонами доказів, однакового обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги у зв`язку з навчанням, пояснень сторін та представника позивача в судовому засіданні, суд приходить до висновку, щовідповідач повинен та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з чим її потребує на час її навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, при цьому посилання відповідача на те, що він утримує сина, а мати повинна утримувати доньку, яка проживає разом з ним не є тими безумовними обставинами, які звільняють його від обов`язку утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст. 199 СК України, а також відсутності доказів щодо матеріального становища відповідача, розміру його доходу, з відповідача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання повнолітньої доньки у Чернівецькому національному університеті ім.. Ю. Федьковича та саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до закінчення її навчання.

Крім того, відповідно до ст.ст. 201, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Так, позивач звернулась до суду з позовом 14.05.2019 року та саме з цього часу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти.

Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат, а саме половини сплаченої вартості навчання за період з 2017 року по 2019 рік, суд вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та постанові Верховного суду від 29.01.2018 року №622/373/16ц на що вірно звертав увагу відповідач у тексті відзиву.

Отже, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у вигляді половини вартості навчання у вищому навчальному закладі за період з 2017 року по 2019 рік.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. (одна тис. грн.) щомісячно, починаючи з 14.05.2019 року та до закінчення нею навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 128,07 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 25.10.2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівц А. В. Федіна