ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5859/19

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1214/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.,

секретар: Кривопиша Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2019 року у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання,

боржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

дата складання повного тексту: 05 серпня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року представник АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-3055/10, виданого 04 березня 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором, в сумі 57894,8 доларів США та поновлення строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання; видачу дубліката виконавчого листа №2-3055/10 від 04 березня 2011 року, виданого Деснянським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 566 грн 67 коп. в повернення судового збору та 40 грн в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та поновлення строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання.

Заява мотивована тим, що Деснянським районним судом м.Чернігова від 02 грудня 2010 року було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21 січня 2011 року рішення суду першої інстанції було змінено. На виконання вказаного рішення 04 березня 2011 року видано виконавчі листи, дублікати яких, зокрема, просить видати заявник. Дані виконавчі листи 13 липня 2011 року надійшли до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ. 15 грудня 2011 року державним виконавцем відділу винесено постанови про повернення виконавчих листів стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року), у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 30 грудня 2013 року та 08 січня 2014 року вказані виконавчі листи повторно пред`являлись до виконання до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ. 11 липня 2014 року представником АТ «УкрСиббанк» було направлено заяви до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню виконавчих листів №2-3055/10 виданих 04 березня 2011 року. Не отримавши відповіді на заяву, представник банку 07 листопада 2016 року, 28 листопада 2017 року та 08 квітня 2019 року звертався до виконавчої служби із заявою про надання інформації щодо виконавчого провадження по примусовому виконанню боржником ОСОБА_1 рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 грудня 2010 року. На останнє звернення заявник отримав відповідь від 26 квітня 2019 року, з якої стало відомо, що 16 липня 2014 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції від 21 квітня 1999 року), а виконавчі провадження знищено відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 06 січня 2015 року. Доказів надіслання оригіналів виконавчих листів на адресу ПАТ «УкрСиббанк» Деснянським ВДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області надано не було. Представник вказує, що оскільки дані виконавчі листи до виконавчої служби повторно не пред`являлись, відомості в Автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо них відсутні, на адресу банку вони також не надходили, тому вважає, що виконавчі листи №2-3055/10 були втрачені при пересилці від відділу ДВС до банку. Представник банку вважає, що вказані обставини призвели до пропуску АТ «УкрСиббанк» строку для подання виконавчих листів до виконання, втрата виконавчих документів та пропущення строку їх пред`явлення відбулась за умов, що не залежали від банку та не була обумовлена його діями.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2019 року у задоволення заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 57894,80 доларів США з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» та про стягнення 566 грн. 67 коп. у повернення судового збору та 40 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що заявник не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, не надав доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних та непереборних для заявника обставин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, надані суду заявником відомості не містять інформації про втрату виконавчих документів.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник АТ «УкрСиббанк» - адвокат Тітаренко М.Д. звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів поважними та поновити пропущений строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчих листів №2-3055/10, виданих 04 березня 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова та видати їх дублікати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу доводів заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання.

Щодо незацікавленістю стороною Банку в реалізації прав на примусове виконання рішення суду, представник зазначив, що стягувачу про винесення державним виконавцем постанови від 16 липня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження стало відомо лише з отриманої відповіді від 26 квітня 2019 року, в котрій також зазначено, що виконавчий лист №2-3055/10 від 04 березня 2011 року до Деснянського ВДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області повторно не надходив.

Особа, яка подає апеляційну скаргу вказує, що суд не звернув увагу на ту обставину, що рішення Деснянського районного суду по справі №2-3055/10 не виконано, а конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується зокрема на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є він чинним та його не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного стягнення; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-3055/10 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк до ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредитування №0 від 22 лютого 2008 року в розмірі 57894, 80 доларів США та по 566 грн 67 коп. з кожного в повернення судового збору та по 40 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.64-66).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 21 січня 2011 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2010 року було змінено, викладено абзац другий резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 57894,80 доларів США з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 ; солідарно з ОСОБА_1 » В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.98-100).

На виконання вказаного рішення 04 березня 2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчі листи, серед яких: виконавчий лист № 2-3055/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 57894,8 доларів США (а.с.127-128); виконавчий лист №2-3055/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 566 грн 67 коп. в повернення судового збору та 40 грн в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.129-130).

З відповіді Деснянського ВДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області від 26 квітня 2019 року, яка надана на звернення представника банку від 08 квітня 2019 року, вбачається, що згідно даних АСВП 15 липня 2011 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження АСВП 27563945 та АСВП 27563751 відповідно; 15 грудня 2011 року виконавчі провадження були звершені на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 21 квітня 1999 року зі змінами та доповненнями) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Зазначено, що надати більш детальну інформацію щодо проведених виконавчих дій по даним виконавчим провадженням не має можливості в зв`язку з закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву. Виконавчі провадження знищено відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 06 січня 2015 року.

Також в листі зазначено, що 30 грудня 2013 року та 08 січня 2014 року вищезазначені документи надійшли повторно на виконання. 10 січня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції від 21 квітня 1999 року зі змінами та доповненнями), тобто у зв`язку з пропуском встановленого строку пред`явлення документів до виконання (на той час 1 рік).

Тобто, вже в 2014 році заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання, при цьому представник банку жодним чином не обґрунтовує причини такого пропуску.

В подальшому 15 липня 2014 року виконавчі документи стягувачем знову було пред`явлено до виконання та 16 липня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на тій же підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону. З часу винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (16 липня 2014 року) і на даний час виконавчі документи більше на виконання до відділу не надходили. Виконавчі провадження знищено відповідно до Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 06 січня 2015 року (а.с.136).

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Згідно ч.2 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення заяви АТ «УкрСиббанк» щодо видачі дублікатів виконавчих листів та відповідно поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Колегія суддів також перевірила доводи апеляційної скарги на предмет незацікавленості банку в реалізації прав на примусове виконання рішення суду та який зазначив, що про відмову у відкритті виконавчого провадження представник дізнався лише 26 квітня 2019 року, та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З наданих заявником копій листів від 11 липня 2014 року вбачається, що представник банку звертався до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеними виконавчими листами (а.с.131, 132).

Також матеріали справи містять копію заяви ПАТ «УкрСиббанк» до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ від 07 листопада 2016 року в якому заявник просить надати інформацію про перебування на виконанні виконавчих листів про стягнення боргу з ОСОБА_1 (а.с.133) та від 28 листопада 2017 року з подібним клопотанням (а.с.134).

Проте, колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до даних доказів, оскільки заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того факту, що представником банку дійсно були направлені або вручені дані звернення до виконавчої служби та коли саме.

Доводи апеляційної скарги, що судом не звернуто увагу на ту обставину, що рішення Деснянського районного суду по справі №2-3055/10 не виконано, не заслуговують на увагу.

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria»).

Оцінюючи процесуальну поведінку заявника, суд має виходити з того, чи відповідають його дії критеріям добросовісності у реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, чи є поведінка сторони відповідальною та зваженою. На переконання апеляційного суду, таким критеріям поведінка АТ «УкрСиббанк» не відповідає, оскільки вперше виконавчі листи були повернуті стягувачу 15 грудня 2011 року у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можна було б накласти стягнення, в подальшому стягувач подав виконавчі листи до виконання 30 грудня 2013 року та 08 січня 2014 року, однак 10 січня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з пропуском встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Переглянувши матеріали цивільної справи, апеляційним судом встановлено, що представник банку починаючи з 10 січня 2014 року, не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, не оскаржував дії держвиконавця. В той же час, виконавчі документи 15 липня 2014 року знову було пред`явлено стягувачем до виконання та 16 липня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на тій же підставі п.1 ч.1 ст.26 Закону (в редакції від 21 квітня 1999 року зі змінами та доповненнями).

З часу винесення останньої постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та до часу подання заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків їх пред`явлень пройшло п`ять років, за цей час стороною стягувача дії, які б були спрямовані на виконання рішення суду в даній справі, здійснені не були, що виключає можливість поновлення відповідного процесуального строку, та у зв`язку з даними обставинами, колегія суддів не знаходить підстав для видачі дублікатів виконавчих листів. Посилання на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин не підтверджуються належними та допустимими доказами та встановити, які ж це поважні причини, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не вдалось.

Із змісту апеляційної скарги, оскаржуваної ухвали вбачається, що скарга є необґрунтованою, судом правильно застосовано процесуальне право, наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин у даній справі. Такі доводи враховані судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2019 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: