Номер провадження: 22-ц/813/2335/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року про відмову в задоволенні скарги по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович Миколи Олександровича, -

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2017 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського ВДВС у м. Одеса Міхнович М.О. (т.1, а.с.1-3).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року було вирішено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити (т.1, а.с.79-80).

На вказану ухвалу 20 листопада 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхнович М.О. В обґрунтування своєї скарги апелянт посилався на те, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, як вказує апелянт, копія оскаржуваної ухвали від 27.09.2018 року надійшла до виконавчої служби лише 30.10.2018 року від представника боржника ОСОБА_2 , від суду на момент звернення з апеляційною скаргою, копія оскаржуваної ухвали так і не надійшла. Виконавче провадження було відкрито 22.09.2017 року та копії постанови про відкриття направлено для відома сторонам виконавчого провадження. Апелянт посилається на положення ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, отже апелянт зазначає, що стягувачем не було порушено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, адже заява про прийняття до виконання постанови датована 26.07.2017 року, таким чином, державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з чим, апелянт просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (т.2, а.с.1-3).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_3 . 21 грудня 2018 року було відкрито апеляційне провадження (т.2, а.с.38-39) та ухвалою Апеляційного суду Одеської області справу призначено до розгляду (т.2, а.с.42).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду. від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження. та призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника Косов О.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. Зупинення виконавчого провадження є компетенцією державного виконавця. Тому, виходячи з обставин справи суд вирішив задовольнити скаргу та вирішив визнати дії державного виконавця неправомірними, а постанову про арешту майна боржника - незаконною та скасувати.

Апеляційний суд часткового задовольняє апеляційну скаргу та вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, не заперечувалось сторонами в процесі розгляду справи, та підтверджується інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень в справі № 523/15764/16 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів були задоволені. Зокрема, суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, що станом на 17.03.2017 року еквівалентно 80 940 гривень, а також суму судового збору у розмірі 2 078 гривень 10 копійок. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.07.2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.09.2017 року в справі було відкрито касаційне провадження, витребувано з Суворовського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 523/15764/16 та зупинено виконання судового рішення до закінчення касаційного провадження (т. 1, а.с. 4-5).

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що 22.09.2017 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхнович М.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54764829) за виконавчим листом № 523/15764/16, виданим Суворовським районним судом м. Одеси 04.09.2017 року (а.с. 6). Окрім того, 22.09.2017 року державним виконавцем в рамках зазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 7).

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 зверталася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міхнович М.О. та серед іншого просила визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 54764829, справа № 523/15574/17. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2018 року зазначена скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, зокрема суд першої інстанції вирішив визнати дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міхнович М.О. неправомірними та зобов`язати державного виконавця Міхнович М.О.- вчинити дії по зупиненню вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 523/15764/16-ц. Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 року зазначена ухвала була залишена без змін.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Згідно з ч. 5 вказаної статті після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Таким чином, аналізуючи вище наведене в сукупності, зокрема, зупинення виконання судового рішення до закінчення касаційного провадження в справі № 523/15764/16, визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання його вчинити дії по зупиненню вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 523/15764/16-ц, положення діючого процесуального законодавства в частині виконання судового рішення, оскільки судом першої інстанції не були досліджені та враховані при вирішенні спору по суті всі обставини, які мають значення для справи, не були оглянуті матеріали спірного виконавчого провадження, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року про відмову в задоволенні скарги скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

15.05.2019 року м. Одеса