ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Херсон

справа № 651/33/19

провадження №22-ц/819/1474/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області у складі судді Загрунного В.Г. від 16 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що у серпні 2018 року їй стало відомо про існування спадкового майна, а саме земельної ділянки (пая). Після цього вона звернулась до Верхнорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно батька ОСОБА_3 ,1908 року народження, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою державного нотаріуса Верхнорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області від 16 жовтня 2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна її батька ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском спадкоємцем строку для прийняття спадщини.

Зазначає, що оскільки спадщину вже прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_2 , тому остання має бути відповідачем у справі.

Посилаючись на норми статей 1216,1217,1218,1269, ч.3 ст.1272 ЦК України та викладені обставини просила встановити їй додатковий строк, тривалістю в один місяць, для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 .

Рішенням Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, посилаючись на норми статей 1220,1269,1270,1272 ЦК України, дійшов висновку, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини в зв`язку з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк. Необізнаність позивача про наявність спадкового майна суд не вважає поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішення суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що відповідачка, яка є її рідною сестрою, не повідомила її про наявність спадкового майна після смерті їх батька та не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Отже, відповідачка зловжила своїм правом щодо набуття їх спільної спадщини, її дії є недобросовісними.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідачка та її представник доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду вважають законним та обґрунтованим, пояснивши, що позивачка, проживаючи в одному населеному пункті зі спадкодавцем та відповідачкою була обізнана про наявність у батька земельного паю та земельну ділянку з 2004 року обробляв син позивачки, документи, які стосувалися земельного паю спадкодавця знаходилися у відповідачки.

Заслухавши доповідача, представників сторін, відповідачку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , позивача по справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області /а.с.7, 8, 9/.

На ім`я спадкодавця ОСОБА_3 уповноваженим органом було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2616 від 17.09.1996 року. / а.с.11/

За заявою ОСОБА_2 в Верхнорогачицькій державній нотаріальній конторі Херсонської області була заведена спадкова справа №12/2004 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 /а.с.66/. 02.02.2004 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким отримала право на земельну частку (пай) /а.с.11,12/.

15 вересня 2004 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХС №027641 /а.с.11/.

Постановою державного нотаріуса Верхнорогачицької державної нотаріальної контори Херсонської області від 16 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна її батька ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском спадкоємцем строку для прийняття спадщини /а.с.12/.

У пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13 зроблено висновок, що «спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Проте у справі, яка переглядається, суд виходив із того, що після смерті ОСОБА_4 (1984 рік) і після смерті ОСОБА_5 (1993 рік) відкрилася спадщина на паєнагромадження та на кооперативну квартиру, яка була прийнята спадкоємцями до введення в дію ЦК України 2004 року, тому, за висновком суду, у зв`язку з повною сплатою пайового внеску за кооперативну квартиру у спадкоємців з 1 липня 1990 року на підставі статті 15 Закону України «Про власність» і статей 1261, 1268 ЦК України виникло в порядку спадкування право власності на відповідні частки цієї квартири. Таким чином, установивши, що відкриття спадщини й прийняття її спадкоємцями мало місце до введення в дію ЦК України 2004 року, суд касаційної інстанції, без урахування положень пунктів четвертого, п`ятого Прикінцевих та перехідних положень, безпідставно застосував до цих правовідносин норми статей 1261, 1268 ЦК України 2004 року, які застосуванню не підлягали, і не застосував норми ЦК Української РСР 1963 року».

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Отже, зазначена позивачкою причина пропуску строку для подання до нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_3 , як необізнаність протягом 23 років про наявність спадкового майна після смерті батька, ОСОБА_3 , не може бути визнана поважною причиною. Аналогічний висновок правильно зроблений судом першої інстанції.

Проте, зробивши правильний висновок про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції при мотивуванні відмови про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною помилково застосував норми ЦК України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін у резолютивній частині, змінивши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови Херсонського апеляційного суду.

Керуючись статтями 367, 374,376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 16 липня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови. В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року

Суддя І.В. Склярська