Ухвала

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 522/13850/15-ц

провадження № 61-47471 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу КолмаковаНона Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року на розгляд до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, визнано неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 30 грудня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла квитанція про доплату судового збору за подання касаційної скарги та клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому заявник посилається на те, що вона була присутня у судовому засіданні 14 червня 2018 року в Апеляційному суді Одеської області, в якому було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне судове рішення ні вона ні її представник не отримували. Ознайомилася з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 22 жовтня 2018 року після звернення з відповідною заявою про отримання копії оскаржуваної постанови до суду першої інстанції. Звернутися до суду з заявою про отримання повного тексту судового рішення або ознайомитися з його змістом в Єдиному реєстрі судових рішень заявник не мала змоги, оскільки з 21 червня 2018 року по 04 липня 2018 року перебувала на лікуванні в «Приватній психіатричній клініці» після чого на протязі трьох місяців проходила лікування у кардіолога за місцем проживання. На підтвердження вказаного надає виписку з медичної карти та довідку з «Приватної психіатричної клініки».

Однак вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки посилання ОСОБА_1 на проходження лікування та надані нею довідка та виписка з медичної карти не свідчать про те, що заявник протягом тривалого часу не мала змоги подати касаційну скаргу. Інші наведені підстави по суті є тими самими, що вже були визнані неповажними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог частини третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку..

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року вказані заявником підстави було визнано неповажними, а нові підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є недостатніми для поновлення строку на касаційне оскарження, тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колмакова Нона Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта