Справа № 307/4363/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду ухваленого 15 травня 2019 року головуючим суддею Бобрушко В.І. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тячів померла її рідна сестра ОСОБА_5 , яка до смерті проживала в АДРЕСА_1 . Протягом останнього року життя померлої, її утриманням займалася вона як її рідна сестра та її сусіди за її дорученням, разом допомагали їй, оскільки сестра важко хворіла, мала хронічний гепатит форми «В», цироз печінки. Вона, як рідна сестра, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, відразу після смерті сестри, вона від сусідів довідалася про те, що відповідачі ОСОБА_6 за останній тиждень практично проживали у будинку її сестри, змінили замки на дверцятах огорожі, дверей будинку, обмежили сусідів, у котрих були запасні ключі від дверцят огорожі, дверей будинку, у вільному доступі до сестри і практично весь цей період активно постачали їй спиртне. 23 вересня 2014 року, сусіди бачили як до будинку сестри відповідачі привели нотаріуса і коли нотаріус пішов, то вони зчинили крик і пішли в будинок до сестри, яку знову побачили лежачою в ліжку і, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Коли її спитали, що вона підписувала, то сестра не зовсім зрозуміло пояснила та з її пояснень вони частково зрозуміли, що племінник їй надіслав гроші і їх необхідно зняти, для чого вона підписала доручення, а також підписала якісь документи щодо прийняття спадщини після смерті свого сина, котрий помер за чотири місяці до цієї події. Коли її спитали чи не переписувала вона майно на когось, то сестра відповіла, що нічого такого не підписувала. 26 вересня 2014 року, до сестри навідалася дільничний лікар, яку відповідачі не пустили у будинок, вказуючи на те, що самі лікують її сестру. Натомість, лікар заявила, що хвору сестру необхідно доправити на швидку допомогу і негайно госпіталізувати. Відповідачі пообіцяли це зробити, про те лише 29 вересня 2014 року доставили її в лікарню, де практично зупинити внутрішню кровотечу через ускладнення хронічної хвороби - цироз печінки та її руйнування, спричинене вживанням спиртних напоїв, зупинити не можливо було і сестра через день померла. З цього приводу вона звернулася до міліції, про те там здійснили поверхову перевірку, отримали у відповідачів копії документів і заповіту нібито підписаного її сестрою. Копії цих документів вона отримала, ознайомлюючись із висновком міліції, складеним за її зверненням. Заповіт, нібито складений від імені її сестри, вважає недійсним через наступні підстави: підпис та напис на заповіті явно виконаний не її сестрою, оскільки очевидним є та обставина, що писала заповіт малограмотна особа, яка переписували букви по окремо, підпис виконаний з відхиленням і необґрунтованими зупинками, тоді як почерк та підпис її сестри був високо відпрацьований та чіткий; за твердженням свідків у момент коли нотаріус перебував у неї вдома і вона підписувала якісь документи, в тому числі і заповіт, то в цей період вона перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння та будучи залежною від алкоголю, не віддавала звіту про дії, які вчиняла, та через стан сп`яніння реально не сприймала їх. Таким чином, на її думку, у її сестри не було причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідачів, хіба що як поступку в обмін на налите їй спиртне і тому вважає, що даний заповіт якщо і був складений, то під впливом алкогольного сп`яніння, через що в момент його вчинення сестра не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тобто її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Також, позивачка зазначила, що в порушення вимог п.3 Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 не містить посвідчувального напису нотаріуса про те, що такий складений по місцю проживання заповідачки, не вказано місця адреси його складання, причини його складання поза приміщенням державної нотаріальної контори. Позивачка вважає, що заповіт складений з порушенням щодо його форми та посвідчення.

Посилаючись на викладене просила суд визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори 23 вересня 2014 року в реєстрі за №3-1873.

Рішенням Тячівського районного суду від 15.05.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням представник позивача ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що неналежним чином оцінив докази у справі. Суд не надав правової оцінки висновку криміналістичної експертизи від 24.09.2015 де вказано про підписання заповіту у незвичному стані (імовірніше за все в стані алкогольного сп`яніння). Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт вживання спадкодавцем спиртних напоїв за сприянням відповідачів у день підписання нею заповіту, і дану обставину відповідачами не спростовано. Крім того, нотаріусом порушено процедуру оформлення заповіту, що також є підставою для визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заповіту, посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Дуйчак Т.А. 23.09.2014 року в реєстрі за №3-1873, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося (Т.1 а.с.17, 86).

В посвідчувальному написі, який міститься на зворотній сторінці вказаного заповіту, зазначено, що заповіт посвідчено на дому по АДРЕСА_1 із-за похилого віку та хвороби заповідачки ОСОБА_5 , в 11 годин 20 хвилин.

В реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Тячівської державної нотаріальної контори за 2014 рік міститься запис №3-1873 від 23.09.2014 року про посвідчення заповіту ОСОБА_5 , на дому по АДРЕСА_1 в 11 годин 20 хвилин (Т.1 а.с.107-109).

Згідно журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса під записом №20 зазначено, що ОСОБА_5 , у зв`язку з похилим віком, в 11 годин 23 вересня 2014 року в Тячівську державну нотаріальну контору щодо складання заповіту та заяви про прийняття спадщини за законом (Т.1 а.с.110-112).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть від 02 жовтня 2014 року (Т.1 а.с.6).

02 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. після смерті її рідної сестри ОСОБА_5 (Т.1 а.с.7, 8, 94).

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи від 24 вересня 2015 року за №1829, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, стверджено, що рукописний запис: «Цей заповіт мною в голос прочино оосипито підписононо», розташований після слова: «Підпис» на оригіналі одного примірника заповіту, укладеного від імені ОСОБА_5 , 23 вересня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-1873. виконаний ОСОБА_5 в незвичному стані (зменшення свідомого контролю, імовірніше за все в стані алкогольного сп`яніння).

Підпис від імені ОСОБА_5 , розташований після рукописного запису: «Цей заповіт мною в голос прочино оосипито підписаноно», перед словами: ОСОБА_5 » на оригіналі одного примірника заповіту, укладеного від імені ОСОБА_5 , 23 вересня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-1873, виконаний самою ОСОБА_5 в незвичному стані (імовірніше за все в стані алкогольного сп`яніння), (Том-1 а.с.131-133).

Довідками КЗ «Тячівської районної поліклініки» №397 від 28.12.2015 року та №275 від 11.05.2016 року стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувала (Т.1 а.с.154, 163).

Згідно висновку комісійної експертизи №31 від 08.06.2016 року, проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з рахуванням медичної документації, заповненої на її ім`я (медична карта №7327 стаціонарного хворого з терапевтичного відділення Тячівської РЛ №1 та медична карта №10097 стаціонарного хворого з терапевтичного відділення Тячівської РЛ №1), відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, діагноз ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - хронічний гепатит з трансформацією в цироз встановлений правильно, однак належність його до вірусних не підтверджена. В історії хвороби є результат аналізу крові та маркери вірусних гепатитів, який свідчить про наявність НВSAg, але не має результату аналізу на ПЛР до НВV-інфекції, який би підтвердив наявність ДНК- вірусу гепатиту «В» і тим самим довів, що у хворої саме вірусний гепатит «В». Відповідно до локальних протоколів надання медичної допомоги хворим гастроентерологічного профілю та медикаментозного забезпечення на рівні ЦРЛ - обстеження та лікування проведеного в повному об`ємі. Згідно представленої медичної документації, заповненої на ім`я ОСОБА_5 (історія хвороби №7327 із Тячівської РЛ) відомо, що лікування хворої проводилось належним чином і хвора була виписана із стаціонару 28.07.2014 року у задовільному стані з відповідними рекомендаціями по режиму харчування та дієти, а також медикаментозній терапії (гепатопротектори). Згідно представленої медичної документації та виписки із протоколу (карти) патологоанатомічного дослідження №147 від 01.10.2014 року - у хворої зафіксований шлунково-кишкова кровотеча, яка стала безпосередньою причиною смерті її. Згідно даних протоколу патологоанатомічного дослідження №147 від 01.10.2014 року причиною смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4, стала масивна шлункова-кишкова кровотеча з варикозно-розширених вен стравоходу на фоні цирозу печінки. Погіршення стану хворої могло бути зумовлено порушенням режиму харчування та дієти, а також припинення прийому гепатопротекторів. Вживання спиртного, припинення прийому гепатопротекторів, порушення режиму харчування та дієти - могло зумовити загострення хвороби і спричинити масивну кровотечу, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Представлена документація (історія хвороби №10097) не дає можливості дати достовірну інформацію в повному об`ємі про перебіг захворювання, його наслідки та ускладнення (Том -1 а.с.169-173).

Висновком судово-психіатричної експертизи №236 від 18.11.2016 року, проведеної Обласною психіатричною лікарнею м. Берегово, стверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу, який відноситься до підписання нею заповіту психічним захворюванням не страждала, а виявляла ознаки астенічного синдрому внаслідок важкого соматичного захворювання (цироз печінки), про що свідчать її скарги на загальну слабкість, підвищену втомлюваність, а також дані стаціонарного обстеження та лікування в терапевтичному відділенні. Оцінити однозначно ступінь зменшення свідомого контролю, який по даним графологічної експертизи, мав місце у ОСОБА_5 під час підписання заповіту 23.09.2014 року, його генез та вплив на здатність останньої в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в юридично значимий період неможливо (Т.1 а.с.176-180).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України.

Заповіт відповідно до ст. ст. 1247, 1248 ЦК України складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 Глави 1 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2101 року за №296/5 якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

Спеціальною нормою, яка визначає підстави визнання заповіту нікчемним, є ст. 1257 ЦК України. Відповідно до ч. 1 даної статті заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. А згідно з ч. 2 даної норми за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.( ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства(ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно зі ст. 1 закону «Про судову експертизу» від 25.02.94 №4038-XII судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст. 3 закону «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 №1489-III визначена презумпція психічного здоров`я суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим законом та іншими законами.

Отже, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити насамперед на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Крім того, у разі вирішення справ про оспорювання заповітів слід враховувати і роз`яснення абз. 2 п.18 постанови Пленуму ВСУ №7, а саме, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Отже належним та допустимим доказом перебування фізичною особи у стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути відповідна судово-психіатрична (посмертна судово-психіатрична) експертиза, яка має оцінюватись судами у сукупності з іншими доказами.

Водночас по даній справі згідно висновку судово-психіатричної експертизи (посмертної) №236 від 18.11.2016 року встановити ступінь зменшення свідомого контролю, який по даним графологічної експертизи, мав місце у ОСОБА_5 під час підписання заповіту 23.09.2014 року, його генез та вплив на здатність останньої в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в юридично значимий період, неможливо.

Отже, експертиза не дала однозначної відповіді, що під час підписання заповіту ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій.

З приводу посилань апелянта на перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час підписання заповіту, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно висновку криміналістичної експертизи №1829 від 24.09.2015 (на який посилається апелянт) підпис на оспорюваному заповіті виконаний самою ОСОБА_5 в незвичному стані (імовірніше за все в стані алкогольного сп`яніння). Отже експерт зробив лише припущення щодо перебування спадкодавця у стані алкогольного сп`яніння. Натомість належних та допустимих доказів, зокрема медичної документації, які б підтверджували перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння та ступінь такого сп`яніння, матеріали справи не місять. У висновку комісійної експертизи №31 від 08.06.2016 року, проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи по факту смерті ОСОБА_5 , не констатовано, що кишкова кровотеча, яка стала безпосередньою причиною смерті, сталася внаслідок вживання алкоголю, а лише вказано, що погіршення стану хворої могло бути зумовлено порушенням режиму харчування та дієти, а також припинення прийому гепатопротекторів. Вживання спиртного, припинення прийому гепатопротекторів, порушення режиму харчування та дієти - могло зумовити загострення хвороби і спричинити масивну кровотечу, що також є лише припущенням щодо стану алкогольного сп`яніння. З приводу показів свідків, то слід зазначити таке, що такі не можуть бути належними доказами перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, та в будь-якому разі не можуть підтверджувати ступінь такого сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами як факт перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час підписання нею заповіту, так і ступінь такого сп`яніння, що не дає можливість встановити чи впливала (могла вплинути) така обставина на волевиявлення спадкодавця. А тому, суд правильно виходив з недоведеності такої обставини.

Щодо посилання апелянта на порушення процедури оформлення заповіту, то слід зазначити, що заповіт оформлено у відповідності до чинного законодавства, зокрема у ньому зазначено про те, що заповіт посвідчено на дому у зв`язку із похилим віком та хворобою спадкодавця, що узгоджується з відомостями з реєстру для реєстрації нотаріальних дій Тячівської державної нотаріальної контори за 2014 рік та журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори. Та обставина, що в Спадковому реєстрі зазначено місцем посвідчення заповіту Тячівську державну нотаріальну контору (Т.1 а.с.243), не можу бути підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки згідно ст. 1257 ЦК України такою підставою є саме порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. В даному випадку заповіт складений в письмовій формі, уповноваженою на це особою - нотаріусом, містить вказівку на місце та час його складання - АДРЕСА_1 , в заповіті міститься особистий підпис ОСОБА_5 та на зворотній сторінці вказаного заповіту міститься відповідний посвідчувальний напис, в якому зазначено, що заповіт посвідчено на дому із-за похилого віку та хвороби заповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в 11 годин 20 хвилин.

Отже, вимоги законодавства щодо форми та посвідчення заповіту дотримано, а сама по собі наявність у Спадковому реєстрі певних неточностей (технічних описок) не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного те керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 15 травня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді