ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м.Суми

Справа №591/1350/19

Номер провадження 22-ц/816/2725/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Акціонерного товариства «Укрсиббанк» Лукашенка Олександра Вікторовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року в складі судді Клименко А.Я., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору факторингу від 12 грудня 2011 року за № 1 в частині відступлення прав вимоги по зобов`язаннях, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2007 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору факторингу частково недійсним.

Вказану ухвалу суду з посиланням на порушення правил підсудності відповідач АТ «Укрсиббанк» оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про відкриття провадження у справі щодо визначення підсудності і направити справу для розгляду до Подільського районного суду м. Києва для подальшого розгляду.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції правил підсудності, оскільки позов пред`явлено до відповідачів, місцезнаходження яких територіально відноситься до Подільського району міста Києва, відтак, на його думку, дана цивільна справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) саме Подільського районного суду міста Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. При цьому, зазначає, що позов пред`явлений ним, як споживачем на захист своїх прав, у зв`язку з чим він має право пред`являти позов за зареєстрованим місцем свого проживання чи перебування або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Від інших учасників справи в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача АТ «Укрсиббанк» Лукашенка О.В. про задоволення апеляційної скарги, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Зарічному районному суду м. Суми.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Право на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, що відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року).

Згідно з частиною 2 статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивачу був наданий кредит у сумі 73000 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 300060 грн за курсом НБУ на день укладення договору (а.с. 8-10).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором того ж дня, тобто 26 червня 2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки за № 57412, згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно до договору факторингу від 12 грудня 2011 року за № 1 АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов`язаннями позичальника по кредитному договору, у зв`язку з чим банком відступлено і права вимоги за договором іпотеки (а.с. 13-15).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про визнання недійсним вищезазначеного договору факторингу від 12 грудня 2011 року за № 1 в частині відступлення прав вимоги по зобов`язаннях, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2007 року, посилаючись у питанні підсудності на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У той же час, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідачів ТОВ «Кей-Колект» є м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, а АТ «Укрсиббанк» - м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, тобто, за межами територіальної підвідомчості Зарічного районного суду м. Суми.

Таким чином, ураховуючи, що АТ «Укрсиббанк» за договором факторингу відступило ТОВ «Кей-Колект» грошові зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту за № 0 та договором іпотеки за № 57412, до того ж відповідачі зареєстровані у Подільському районі міста Києва, що територіально відноситься до юрисдикції Подільського районного суду міста Києва, тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок про підсудність справи Зарічному районному суду м. Суми.

Посилання позивача на ч. 5 ст. 28 ЦПК України, тобто, на те, що даний позов про захист прав споживачів пред`явлений саме за його місцем проживання, за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору до Зарічного районного суду м. Суми є помилковим і не може бути застосовано до даних правовідносин.

Так, даний спір виник з приводу договору про відступлення права вимоги, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект». Позивач ОСОБА_1 не є стороною у вказаному договорі, а також договір оскаржується з підстав відсутності у ТОВ «Кей-Колект» ліцензії про надання послуг з факторингу та здійснення валютних операцій та з інших підстав.

Отже, на думку колегії суддів, на договір факторингу (договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами), укладений між юридичними особами, ч. 5 ст. 28 ЦПК України не розповсюджується.

Частиною 1 статті 380 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року не може бути визнана законною, обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому її необхідно скасувати і встановити підсудність цивільної справи Подільському районному суду м. Києва, направивши справу на розгляд за встановленою підсудністю.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи, що апеляційна скарга АТ «Укрсиббанк» підлягає задоволенню, тому питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 352; 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4; 380; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року у даній справі скасувати.

Встановити підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору факторингу частково недійсним Подільському районному суду м. Києва та направити справу на розгляд до вказаного суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина