Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 161/16769/18

провадження № 61-8991ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу Комунального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня

2019 року, ухвалене у складі судді Рудської С. М., та постанову Волинського апеляційного суду від 27 березня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Киці С. І., Федонюк С. Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради» (далі - КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради) про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21 вересня 2016 року він був прийнятий на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради» на якій працює і по теперішній час. Наказом директора КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради» від

01 жовтня 2018 року № 1-Д його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Зазначає, що у оспорюваному наказі відсутнє посилання на нормативно-правовий акт чи акт локального нормотворення, на підставі якого його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що будь-яких порушень трудової дисципліни не вчиняв, а оголошення догани не має законного підґрунтя, а є наслідком неприязних стосунків до нього зі сторони інженера та директора КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради». Підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугував висновок за наслыдками службової перевірки стосовно порушення трудової дисципліни від 01 жовтня 2018 року. Відповідно до пункту 3 наказу директора КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради» Сологуба О.В. «Про призупинення роботи, у зв`язку з початком регламентних робіт» від 27 червня 2018 року № 31, на нього було покладено наступні завдання: організувати мийку малої та великої ванни басейну та підготувати приміщення до регламентних робіт. Зазначене розпорядження повинні були проводити робітники ПП «Житлобуд-1». Керівництвом ПП «Житлобуд-1» підготовлено проект договору будівельного підряду, що у липні 2018 року скеровано для погодження та підписання до Департаменту сім`ї, молоді та спорту Луцької міської ради. Начальник Департаменту сім`ї, молоді та спорту Луцької міської ради проігнорував підписання договору будівельного підряду та не виділив будь-яких коштів на придбання необхідних матеріалів для проведення ремонту. Проектом договору підряду з ПП «Житлобуд-1» визначалося проведення саме тих робіт, які передбачали усунення недоліків зазначених у висновку за матеріалами службової перевірки стосовно порушення трудової дисципліни від 01 жовтня 2018 року, а тому на нього безпідставно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Ураховуючи наведене, оскільки забезпечення утримання у належному стані об`єктів та споруд спортивного призначення, у тому числі й КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради», є прямим обов`язком працівників та керівництва Департаменту сім`ї, молоді та спорту Луцької міської ради, неможливість виконання ним покладеного обов`язку спричинена не його винною поведінкою, а фактично відсутністю відповідного фінансування, просив визнати незаконним та скасувати наказ директора «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради» Сологуба О. В. від 01 жовтня 2018 року № 1-Д «Про оголошення догани» заступнику директора з адміністративно-господарської роботи КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради» ОСОБА_1.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня

2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 27 березня 2019 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради від 01 жовтня 2018 року №1-Д «Про оголошення догани» заступнику директора з адміністративно-господарської роботи КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради ОСОБА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга КЗ «СДЮСШОР плавання Луцької міської ради, у якій заявник просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 березня 2019 року, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Спеціалізована дитячо-юнацька спортивна школа олімпійського резерву плавання Луцької міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик