ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1569/19 Справа № 208/7172/17 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Кам'янського відділення публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним припинення газопостачання, визнання незаконним складений відповідачами акт про припинення газопостачання та зобов'язання розпломбувати газопровід

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року ,-

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «Дніпропетровськгаз», Кам'янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз», третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним припинення газопостачання, визнання незаконним складений відповідачами акт про припинення газопостачання та зобов'язання розпломбувати газопровід. У своєму позові позивач просила суд визнати поважними причини пропущення строку позовної давності на звернення до суду із зазначеними вимогами; визнати незаконними дії відповідачів, пов'язані з припиненням газопостачання у її квартиру та опломбування газопроводу у квартиру АДРЕСА_1; визнати незаконним складений відповідачами акт № 211596 від 21 лютого 2013 року про припинення газопостачання, зобов'язати відповідачів розпломбувати газопровід в її квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є користувачем послуг з газопостачання та обслуговування газових комунікацій. 21 лютого 2013 року відповідачі припинили надавати їй послуги з газопостачання шляхом опломбування газопроводу в її квартирі, склали акт. В квартирі під час відключення була присутня донька, яка відмовилась підписувати акт про припинення газопостачання, складений у зв'язку з наявністю заборгованості за використання послуг із газопостачання (а.с.1).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Кам'янського відділення Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним припинення газопостачання, визнання незаконним складений відповідачами акт про припинення газопостачання та зобов'язання розпломбувати газопровід - відмовлено (а.с. 43-45).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог (а.с. 59-60).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг із газопостачання за цією адресою.

13 грудня 2010 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату за спожитий газ з 2000 року по листопад 2010 року у розмірі 922,67 грн. та судові витрати (а.с. 2).

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2011 року зазначений наказ було скасовано (а.с. 3).

21 лютого 2013 року працівниками Управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» квартиру позивача АДРЕСА_1 було відключено від газопостачання, у зв'язку з порушенням строків оплати за надані послуги по газопостачанню (відповідно до Правил надання населенню послуг по газопостачанню), заборгованість складає 350,64 грн. на 01 лютого 2013 року, про що було складений акт (а.с. 4).

З наданого рахунку за спожитий газ від 11 жовтня 2017 року вбачається, що позивач на 01 вересня 2017 рік має заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 264,96 грн. (а.с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, і посилався на відсутність порушень з боку відповідачів, та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами, а також на відсутність доказів того, що позивач пропустила строк позовної давності з поважних причин.

Однак, із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів в повній мірі не погоджується.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено загальні правила обліку і оплати за спожити послуги та встановлено норми споживання природного газу населенням.

Так, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п.п. 6, 9, 19 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, які діяли на час здійснення припинення газопостачання на адресу позивача, з подальшими змінами, газопостачання на об'єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил. Відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству. Якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне/газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання (крім випадку, коли споживач на момент відключення пред'явив представникам газопостачального/газорозподільного підприємства платіжний документ, який свідчить про погашення заборгованості в повному обсязі).

Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

За змістом п. 29 Правил, споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу.

У п. 31 вказаних Правил зазначено, що газорозподільне підприємство має право: припиняти постачання газу споживачеві у випадках, передбачених у пункті 6 цих Правил, у тому числі на підставі відповідної письмової заяви газопостачального підприємства.

На підставі п. 34 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне внесення плати за надані послуги з газопостачання.

Згідно до п. 7 вказаних Правил про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Аналізуючи вищезазначені норми, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, як споживач послуг із газопостачання, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, а відповідач має право припинити газопостачання у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання.

Окрім цього, припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання, так як з матеріалів справи вбачається, що на час відключення позивача від газопостачання та на час розгляду справи у позивача наявна заборгованість за надані послуги із газопостачання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на час припинення газопостачання, складання акту та опломбування газопроводу була наявна заборгованість за надані послуги. Крім того, з наданого рахунку за спожитий газ від 11 жовтня 2017 року вбачається, що позивач на 01 вересня 2017 року має заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 264,96 грн. Належних та допустимих доказів у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження відсутності боргу з газопостачання позивачем не надано.

Аналізуючи встановлені судом 1 інстанції фактичні обставини по справі в контексті наведених вище норм законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для визнання незаконними дії відповідачів, пов'язаних з припиненням газопостачання у квартиру позивача, та опломбування газопроводу, визнання незаконним акту № 211596 від 21 лютого 2013 року про припинення газопостачання із зобов'язанням відповідачів розпломбувати газопровід в квартирі, відсутні.

Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами і саме з цих підстав слід відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки відмова з підстав застосування позовної давності допускається лише у разі наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Підстави для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову, зазначені в позовній заяві та в апеляційній скарзі, які, на думку позивача, є достатніми та обґрунтованими, відсутні, з урахуванням вищезазначеного.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до роз'яснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку " № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: