КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 369/4104/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2339/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегія суддів:

головуючий - Немировської О.В.,

судді - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» - Белінського Віктора Анатолійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року,

встановив:

у травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 86 601 грн. 28 коп. за Кредитним договором №30-1040/08-А, укладеним 26.09.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого є позивач.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість, яка складається з: тіла кредиту - 14 679 грн. 76 коп., відсотків - 2 850 грн. 19 коп., щомісячної комісії - 3 190 грн. 52 коп. та пені за прострочення сплати заборгованості по тілу кредиту та відсоткам в сумі 3 190 грн. 32 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача - Белінський В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення пені та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить закрити апеляційне провадження, або апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що між ВАТ «Банк «Фінанси і кредит», правонаступником якого він є, та ОСОБА_3, 26.09.2008 було укладено Кредитний договір №30-1040/08-А, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 119 935 грн. терміном до 25.09.2014 зі сплатою 16,6% річних. На забезпечення виконання основного зобов'язання того ж дня з ОСОБА_4 було укладено Договір поруки. Оскільки позичальник не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка складається із заборгованості: по тілу кредиту - 14 679 грн. 76 коп., по відсоткам - 2 850 грн. 19 коп., комісії - 3 190 грн. 32 коп., та пені - 65 881 грн. 01 коп.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року було частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 35 400 грн. 03 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2017 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість, яка складається з: тіла кредиту - 14 679 грн. 76 коп., відсотків - 2 850 грн. 19 коп., щомісячної комісії - 3 190 грн. 52 коп. та пені за прострочення сплати заборгованості по тілу кредиту та відсоткам в сумі 3 190 грн. 32 коп.

Апелянтом рішення суду першої інстанції оскаржується щодо часткового задоволення вимоги про стягнення пені. Рішення суду в частині задоволення інших позовних вимог сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалюючи рішення про спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Однак, зменшуючи розмір пені до розміру заборгованості по комісії, суд першої інстанції не обґрунтував належним чином свій висновок та посилався лише на положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи зі змісту стст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі про те, що з вини позичальника було порушено умови Кредитного договору та виникла заборгованість, не спростовують загальний висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру пені, який був заявлений позивачем. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимоги про стягнення пені, апелянт, разом з тим, посилається на правовий висновок ВС України, висловлений в постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-473цс16, в якій зазначається, що під збитками в розумінні ст. 551 ЦК України слід розуміти суму, на яку нарахована неустойка, а не будь-яку іншу суму збитків.

Вимога позивача про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною та перевищує розмір всієї заборгованості по кредиту та по відсоткам і комісії, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. З, ч. 3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

В постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року (справа №523/19182/14-ц) зроблено висновок, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи викладене, та те, що кредитну заборгованість було погашено майже на 90%, розмір пені за прострочення виконання зобов'язання слід зменшити до розміру заборгованості по тілу кредиту та визначити її в сумі 14 679 грн. 76 коп.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вирішення вимоги про стягнення пені та стягнути пеню на користь позивача в сумі 14 679 грн. 76 коп.

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує судовий збір на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 відповідно до зазначеного в апеляційній скарзі в сумі 1 378 грн.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» - Белінського Віктора Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року скасувати в частині вирішення вимоги по стягнення пені і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» з ОСОБА_3 пеню в сумі 14 679 грн. 76 коп. та визначити загальну суму заборгованості за Кредитним договором №30-1040/08-А - 35 400 грн. 03 коп.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 378 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді