ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7896/19 Справа № 212/5668/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/5668/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2019 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 червня 2019 року (відомості щодо часу ухвалення судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ЦГЗК») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2016 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20 % з 22.12.2016 року до 01.01.2018 року. При повторному переогляді 29.01.2019 року позивачу відсоток втрати професійної працездатності збільшено до 40 % та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01.01.2020 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в шкідливих умовах праці, позивач просив суд стягнути з відповідачів ПРАТ «ЦГЗК» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на його користь моральну шкоду у розмірі по 82 878,00 грн. з кожного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПРАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на користь позивача, просить зменшити його розмір з урахуванням фактичних обставин справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що у позивача під час роботи на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» мало місце загострення його стану здоров`я, оскільки його загальний стаж роботи майже 30 років і він працював на інших підприємствах. Вважає, що причинно-наслідковий зв`язок існує між професійними захворюваннями та діями самого позивача, які виразились у тривалому продовженні роботи з власної волі у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача. Вважає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПРАТ «ЦГЗК» про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоров`я, не оскаржуються, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював на ПРАТ «ЦГЗК» з 18.04.2002 року по 16.02.2009 року газорізальником цеху з ремонту технологічного обладнання, у шкідливих умовах праці, всього 6 років 10 місяців та з 17.02.2009 року по 12.09.2016 року працював на ТОВ "Кривбасремонт" газорізальником, електрогазозварювальником на дільницях № 5,6 ремонтного управління № 2 у шкідливих умовах праці, всього 7 років 7 місяців ( а.с.8-16).

12.09.2016 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

14.07.2016 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини позивачу було встановлене професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В». ЛН другого ст.( а.с.19-21).

Відповідно до п.п. 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 жовтня 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є робота газозварювальником, електрогазозварювальником на дільницях №№5,6 ремонтного управління № 2 ТОВ "Кривбасремонт", виконував електрогазозварювальні роботи ручним способом, ручне дугове зварювання металоконструкцій, трубопроводів, газове різання трудопроводів і металоконструкцій, частин та вузлів екскаваторної техніки. При цьому внаслідок недосконалості технології зварювання та різання металів підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолів переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 14.07.2016 року протокол № 998, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 18.04.2002р. по 16.02.2009р. - газорізальник цеху з ремонту технологічного обладнання ВАТ ""Центральний гірничо-збагачувальний комбінат". Причина виникнення професійного захворювання - концентрація кремнію діоксиду аморфного у суміші з оксидами марганцю у вигляді аерозолю конденсації зі вмістом кожного з них не більше 10% в повітрі робочої зони в 2,3 рази перевищує ГДК (2,3 мг/м3, при ГДК 1,0 мг/м3) по СанПін 4617-88 ПДК шкідливих речовин у повітрі робочої зони (а.с.6-7).

Висновком МСЕК від 22.12.2016 року серія 12ААА № 043463 ОСОБА_1 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 22.12.2016 року до 01.01.2018 року, з наступним переоглядом 01.12.2017 року (а.с. 4).

Висновком МСЕК від 29.01.2019 року серії 12 ААА № 054308 позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності за захворюванням ХОЗЛ, з 21.01.2019 року до 01.02.2020 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01.01.2020 року. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортне лікування»(а.с.123,124).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання 27.10.2016 року (а.с. 6-7) вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є тривала робота на підприємствах відповідачів в умовах шкідливих виробничих факторів.

Отже, обидва роботодавці - Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт», під час роботи позивача допустили перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідачів, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «Кривбасремонт» про те, що в його діях відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.10.2016 року також встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Посилання представника відповідача ТОВ «Кривбасремонт» в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 27 жовтня 2016 року, причиною професійного захворювання позивача є його робота, також на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині колегія суддів не бере до уваги.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «Кривбасремонт» щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійні захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутого з відповідача ТОВ «Кривбасремонт» на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, роботу позивача на підприємстві відповідача ТОВ «Кривбасремонт» в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 7 років 7 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 40%, визнання його людиною з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі можливість його відновлення, зважаючи на встановлення ступеня втрати професійної працездатності та групи інвалідності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: