Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15810/15-ц

провадження №61-21913св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року у складі судді Рибака М. А. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позов обґрунтовано тим, що з вини відповідачів сталося залиття належної їй квартири АДРЕСА_1 . З метою усунення наслідків залиття позивачем за власний рахунок здійснено ремонт зазначеної квартири.

Проте, відповідачі відмовляються відшкодувати завдані залиттям збитки у добровільному порядку.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів солідарно 17 604 грн 41 коп. майнової шкоди, 5 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в сумі 17 595 грн 54 коп., 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довела факт залиття квартири, протиправність дій відповідачів, розмір шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною дією і шкодою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року змінено, викладено абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в такій редакції: стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з кожної, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири по 8 797 грн 77 коп., по 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, оскільки відповідачам квартира, з якої відбулося залиття, належить на праві спільної часткової власності, а тому і відповідальність вони мають нести у розмірі, який відповідає їх частці у праві власності, а саме по 1/2 частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що акт про залиття квартири не відповідає вимогам Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій і тому його не можна враховувати як доказ затоплення квартири позивача відповідачами. Позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не надала суду належних і допустимих доказів залиття її квартири з вини відповідачів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в яких вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 22 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року у невстановлений час відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу.

Відповідно до акта від 10 березня 2015 року, складеного працівниками житлово-будівельного кооперативу «Рассвет», встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з квартири, що знаходиться поверхом вище. На чac залиття квартири позивача АДРЕСА_1 , вище розташована квартира АДРЕСА_2 належала відповідачам.

Зафіксовано пошкодження: в кухні в місці проходження через перекриття труби опалення жовта пляма розміром 35x40 см; в ванній кімнаті на стелі відлущилась плитка; у ванній маються сліди висохлої ржавої води; на підлозі у ванній кімнаті сліди випаруваної води (а.с. 23).

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем для відновлення її пошкодженого майна було придбано матеріали на суму 8 995 грн 54 коп. та сплачено 8 600 грн за договором підряду за виконані роботи з ремонту її квартири (а.с. 7, 12, 13-15).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів підтверджується актом від 10 березня 2015 року, складеним працівниками житлово-будівельного кооперативу «Рассвет», яким встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище.

Зазначений акт на підставі статей 58, 59 ЦПК України 2004 року є належним і допустимим доказом, чим спростовуються відповідні посилання касаційної скарги.

Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідачі не спростували.

Таким чином, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачами.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи касаційних скарг фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк