ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №584/558/19

Номер провадження 22-ц/816/4794/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року в складі судді Токарєва С.М., ухваленого у м. Путивль, повний текст якого складений 14 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 800 грн щомісячно на період навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн 40 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому, позивач не погодилась з розрахунками відповідача, наданих до місцевого суду, щодо розміру середньомісячного доходу сторін, вказавши, зокрема, про те, що розмір середньомісячного доходу її та сина ОСОБА_3 становить по 3324,33 грн на кожного, а не 4024,83 грн, як зазначив відповідач. Разом з тим, розмір середньомісячного доходу, що припадає на кожного члена сім`ї відповідача становить по 4525,55 грн на кожного, тобто у більшому розмірі. Ураховуючи викладене, позивач не погодилася з твердженням ОСОБА_2 про те, що дохід сторін є рівним. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що наявність ряду хвороб у членів сім`ї відповідача дружини ОСОБА_4 та падчерки ОСОБА_5 не має правового значення, оскільки відповідач не надав доказів того, що ним витрачались кошти на їх лікування. У той же час, позивач вказала на ряд захворювань, що має син ОСОБА_3 та додала до апеляційної скарги докази про понесені витрати на надану йому медичну допомогу. До того ж, заявник апеляційної скарги звернула увагу на те, що до досягнення сином повноліття відповідач сплачував щомісячно на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, що не ставило його у скрутне матеріальне становище, проте, суд не взяв до уваги вказану обставину. Також, ОСОБА_1 зазначила, що повнолітній син ОСОБА_3 навчається у іншому місті, у зв`язку з чим виникають додаткові витрати на його проїзд, проживання та харчування. Таким чином, ураховуючи, що вона самостійно піклується та матеріально забезпечує повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, тому позивач вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме: з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу на період навчання повнолітнього сина, а не у твердій грошовій сумі, як визначив суд, вийшовши, тим самим, за межі позовних вимог.

Від відповідача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім і з 01 вересня 2016 року навчається у Глухівському коледжі Сумського НАУ на денній безоплатній формі навчання, термін закінчення навчання - 30 червня 2020 року (а.с. 11, 18).

ОСОБА_3 отримує стипендію, середньомісячний розмір якої у лютому - березні 2019 року склав 980 грн (а.с. 18).

Позивачка ОСОБА_1 працює у ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на посаді продавець - консультант. Розмір її середньомісячної заробітної плати у березні - квітні 2019 року склав 6653,29 грн (а.с. 29).

Відповідно до даних довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 05 березня 2019 року за № 6 позивачка та повнолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

При цьому, з довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 05 березня 2019 року за № 99 вбачається, що ОСОБА_1 має у користуванні земельну ділянку загальною площею 0,0300 га на території м. Путивль (а.с. 13).

Згідно даних довідки про доходи від 17 травня 2019 року № 668/600-03 відповідач ОСОБА_2 працює оператором газорозподільної станції в УМГ «Київтрансгаз» Сумське ЛВУМГ і розмір його середньомісячного доходу за березень - квітень 2019 року склав 11251,17 грн (а.с. 44).

З довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 10 червня 2019 року за № 3482 вбачається, що ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_4 та падчеркою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48).

Дружина відповідача ОСОБА_4 працює в КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» молодшою медсестрою. Розмір її середньомісячної заробітної плати за березень - квітень 2019 року склав 4675,62 грн (а.с. 48).

Падчерка відповідача ОСОБА_5 навчається у Путивльському коледжі СНАУ та отримує стипендію, середньомісячний розмір якої у березні - квітні 2019 року становив 1174,04 грн (а.с. 49).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, який є працездатною особою, на користь позивача аліментів у розмірі 800 грн щомісячно до закінчення його навчання. При цьому, суд взяв до уваги матеріальний стан відповідача та повнолітнього сина сторін, а також врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу сину, оскільки він, як і позивач також, працевлаштовані та отримують заробітну плату.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині визначення розміру аліментів та способу їх стягнення, виходячи з наступного.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , якому ще не виповнилось 23 роки та який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач в змозі надавати сину матеріальну допомогу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у частці від заробітку, а саме: у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно.

Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не врахував можливості визначити аліменти у частці від заробітку платника аліментів, оскільки відповідач має постійне місце роботи, де своєчасно отримує зарплату, зокрема, працює на посаді оператора газорозподільної станції в УМГ «Київтрансгаз» Сумське ЛВУМГ, а відповідно до довідки виробничого управління має регулярний дохід. Його сукупний дохід за період з березня 2019 року по квітень 2019 року склав 22502,34 грн, що в середньому на місяць становить 11251,17 грн (а.с. 44).

Таким чином, місцевий суд у повній мірі не з`ясував обставин, що мають значення для справи та помилково стягнув аліменти у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з визначенням розміру аліментів на утримання повнолітнього сина сторін у частці від заробітку відповідача, у зв`язку з чим апеляційна скарги в зазначеному підлягає задоволенню.

Враховуючи розмір доходів сторін, можливість обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину (розмір середньомісячної заробітної плати позивача у березні - квітні 2019 року склав 6653,29 грн, а відповідача у цей же період - 11251,17 грн), відсутність на утриманні сторін інших осіб (дружина відповідача ОСОБА_4 офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату, а матеріали даної справи не містять доказів про те, що падчерка ОСОБА_5 перебуває на утриманні відповідача) та обставини того, що син сторін навчається на безоплатній формі навчання і отримує стипендію, середньомісячний розмір якої у лютому - березні 2019 року склав 980 грн, а також те, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 липня 2019 року становить 2007 грн, колегія суддів вважає, що аліменти слід визначити у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно.

Доводи апеляційної про те, що ОСОБА_3 у серпні 2019 року, тобто після ухвалення оскарженого рішення суду, проходив процедуру лазерної корекції зору, що підтверджується чеками та медичною випискою (а.с. 66 - 68), не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як при визначенні розміру аліментів суд враховує вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років правила статті 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Отже, норми Глави 16 СК України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Посилання позивача на помилковість розрахунків відповідача щодо визначення розміру середньомісячного доходу сторін не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що, вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач має можливість надавати сину матеріальну допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і стосовно того, що відповідач раніше сплачував на неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, а також на додаткові витрати на сина також свідчать про часткове задоволення апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів та розміру стягнення судового збору.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги задоволено частково (50%), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 384,20 грн. Крім того, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 576,30 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів та розміру стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання, але не довше ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 23 квітня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 384,20 грн та за апеляційний перегляд справи - в розмірі 576,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина