Провадження № 2/686/1553/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача Ерметова Ю.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Пасічника С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування заборгованості з аліментів, скасування або зменшення заборгованості, визнання заборгованості по його утриманню та стягнення заборгованості,

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про скасування заборгованості з аліментів, скасування або зменшення заборгованості, визнання заборгованості по його утриманню та стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач вказав, що в 2001 році він одружився з ОСОБА_7 , а у 2002 році в них народився син ОСОБА_8 . На той момент вони проживали у Львові в однокімнатній квартирі, яку він придбав у кредит. Жили незаможно, оскільки доводилось виплачувати кредити, але досить спокійно та мирно, хоча сварки траплялись. В 2004 році вони переїхали до Хмельницького та поселились у матері його дружини ОСОБА_9 ОСОБА_10 із тещею не склались, а його дружина прийняла сторону матері. Відбулось декілька неприємних сварок, окрім того, усі його чомусь звинувачували у відлюдкуватості та замкнутості. В травні 2005 року він тимчасово переїхав жити у смт. Лозове, де залишилась квартира від його бабусі. У лютому 2006 року його дружина запропонувала іще раз налагодити сімейні стосунки, і він знову повернувся у її квартиру, де вони жили втрьох. Прийнявши рішення докласти усіх зусиль для уникнення конфліктів, протягом наступних півроку його психологічний стан погіршився.

Влітку 2006 року він остаточно повернувся до смт. Лозового, а восени 2007 року його дружина подала заяву на розлучення та стягнення з нього аліментів. На той момент він вважав стягнення з нього аліментів несправедливим, оскільки чітко відчував завдану з боку його дружини та її матері шкоду його психічному здоров`ю. Проте, оскільки на той момент доводити свої права він був іще не готовий, тому на суді сплачувати аліменти погодився.

Він розуміє, що відмова платити аліменти гостро суперечить його обов`язкам як батька матеріально забезпечувати свого сина, але водночас незаперечним є факт, що протягом 2004-06 рр. його психічний стан суттєво погіршився. В якості підтвердження, що його дружина визнавала на той момент появу в нього психічних розладів є те, що десь наприкінці 2004 року вона водила його до католицького священника, який особливих проблем не зауважив. З часом він взнав про деякі факти, які підтверджують вороже ставлення до нього його дружини, що могло викликати погіршення здоров`я, а саме: 1) ще на початку 2005 року його дружина потай зареєструвалась разом із сином на квартирі своєї матері, але без нього; 2) коли наприкінці 2005 року він разом із дружиною та сином зареєструвалися на квартирі його матері, то після розлучення потай його дружина знялась разом із сином з реєстрації, внаслідок чого під час приватизації цієї квартири у 2006 році він отримав значно меншу частку у порівнянні зі своєю сестрою.

Від лютого 2008 року до звільнення у вересні 2010 року з нього вчасно вираховували аліменти. З дружиною та сином він не бачився. Головною причиною його звільнення була відмова брати хабарі, а також розпочатий у 2008 році завідувачем кафедри конфлікт, який протягом наступних двох років загострювався, що завершилось його звільненням в вересні 2010 року.

До листопада 2011 року він робив декілька невдалих спроб влаштуватись на роботу. Його психічний стан невпинно погіршувався. Жив він на заощадження, а також двічі невеличку матеріальну допомогу брата. У листопаді 2011 року його брат переконав його поїхати до Києва у психіатричну лікарню ім.Павлова, де він протягом двох тижнів відвідував психотерапевтичні сеанси у завідувачки одного з відділень. В січні 2012 року відсутність грошей підштовхнули його прийняти пропозицію брата поїхати до ОСОБА_11 (в монастир), де він пробув цілий рік до січня 2013 року. З монастиря він повернувся до своєї мами у Хмельницькому, яка проживала разом із його сестрою ОСОБА_5 та її сином. Оскільки його сестра сприйняла це повернення як зазіхання на квартиру, то в результаті спровокованого нею конфлікту у квітні 2013 року він вперше потрапив у психіатричну лікарню у с.Скарженці. Вийшов із неї в жовтні 2013 року із 2-ю групою інвалідності та пристойною на той момент пенсією. Хоч його лікар ОСОБА_12 категорично заперечував, аби він жив один, сестра із братом відвезли його в смт. Лозове, де він проживав один до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_13 , і оскільки він відмовився їхати на її похорон, то йому влаштували моральний бойкот. В результаті в травні 2014 року він знову потрапив до психіатричної лікарні, в якій пробув майже рік до квітня 2015 року. Вийшовши у дуже важкому стані, він одразу був змушений підписати папери про розподіл майна під примусом своєї сестри, не усвідомлюючи їх зміст. Жити з ним його сестра знову відмовилась, хоча і жила на той момент разом зі своїм сином у 3-кімнатній квартирі, частина якої за законом належала йому.

В серпні 2014 році, перебуваючи у лікарні та майже, не сподіваючись із неї вийти, він попросив сестру зняти із його картки 25% накопичених на той момент коштів та в якості допомоги передати їх його дружині. 8000 грн. в якості аліментів його сестра передала, але при цьому розсварилась із колишньою дружиною. У 2015 році, вийшовши із лікарні, він декілька разів зустрічався зі своїм сином, в тому числі придбавши йому з пенсії досить дорогий смартфон. Наприкінці літа його син почав передавати прохання дружини та її матері купляти йому речі, а коли він почав це робити, то й сам пробував ним маніпулювати, демонстрував, що йому неприємний його психічний стан, після чого зустрічатися з сином він відмовився.

У березні 2018 року його через Інтернет знайшов судовий виконавець та повідомив про борг в сумі 88 тис. грн. несплачених аліментів. Надавши докази, що до 2010 року він сплачував аліменти, а також повідомивши про розмір своєї пенсії, він добився зменшення заборгованості до суми 42143,6 грн. станом на 1 листопада 2018 року.

В квітні 2018 року за власним бажанням він на місяць ліг у психіатричну лікарню у теж саме відділення, де вже двічі перебував, намагаючись отримати полегшення діагнозу з метою пошуку нової роботи. 22 жовтня відбулось розширене засідання клініко-експертної комісії, за результатами якої його соціальна небезпека визнана необґрунтованою, проте повністю психічно-здоровим йому також порекомендували себе не поспішати вважати.

Сплачувати аліменти на користь сина у майбутньому він не відмовляється в залежності від його матеріальних статків та доходів. З врахуванням наведеного, позивач просить позов задоволити та: скасувати заборгованість за аліментами у період від жовтня 2010 року до вересня 2013 року у розмірі 20789,40 грн. внаслідок його хвороби та відсутності будь-яких доходів на той момент; скасувати або зменшити заборгованість у розмірі 21353,5 грн. за період від жовтня 2013 року по березень 2018 року внаслідок його хвороби та незадовільного матеріального стану; визнати заборгованість його колишньої дружини по утриманню його внаслідок виникнення хвороби під час шлюбу, що спричинено її ворожими вчинками та ставленням до нього, та за можливості стягнути цю заборгованість у розмірі 25% від доходів його дружини; визнати заборгованість з боку його брата та сестри по його утриманню від моменту виникнення хвороби до її зникнення у розмірі, який визначить суд, та за можливості стягнути її з них.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2018 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ..

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2019 року, прийнято відмову ОСОБА_2 від частини позовних вимог про визнання заборгованості його колишньої дружини по його утриманню внаслідок виникнення хвороби іще під час шлюбу, що спричинено її ворожими вчинками та ставленням до нього, та за можливості стягнення цієї заборгованості у розмірі 25% від доходів його дружини, а провадження в справі в цій частині закрито.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, також суду пояснив, що отримує невелику пенсію, із-за хвороби не може працевлаштуватись, тому просить скасувати заборгованість по аліментах від 2010 року.

Відповідач ОСОБА_14 та її представник заперечили проти задоволення вимог, представник відповідача суду пояснив, що позивач сплачує заборгованість по аліментах, в нього є матеріальна можливість це робити, тому немає підстав звільнювати його від сплати заборгованості.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають можливим способам захисту передбаченим нормами чинного законодавства, а тому повністю заперечує проти позову в частині пред`явлених до неї вимог.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 з 29.04.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.12.2007 року.

Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2007 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 заробітку (доходу), починаючи з 26.10.2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №2218/18-10 від 28.11.2007 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом на користь ОСОБА_16 ВП №23312712 (по вересень 2010 року аліменти сплачено), станом на 01.11.2018 року заборгованість становить 42143,60 грн.

Згідно довідок Обласного психоневрологічного диспансеру №№994, 995 від 12.03.2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_1 , перебував на лікуванні в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1 з 11.04.2013 року по 24.09.2013 року; з 24.05.2014 року по 02.04.2015 року. Перебуває на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2013 року, хворіє хронічним психічним захворюванням, є інвалідом 2 групи, потребує відповідного медичного нагляду та лікування.

Згідно довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області №124941/02.20 від 27.12.2018 року, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Хмельницькій області і отримує пенсію по інвалідності, пенсія за період з липня 2018 року по грудень 2018 року включно становить 9621,63 грн..

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів №12811 від 02.01.2019 року, за період з 01.04.2018 року по 30.09.2018 року інформації про доходи ОСОБА_2 в ЦБД ДРФО немає.

Згідно довідки Хмельницького національного університету №132 від 15.03.2018 року, ОСОБА_2 працював до 13.09.2010 року в ХНУ, займав посаду доцента, загальна сума нарахованих аліментів за період з лютого 2008 року по вересень 2010 року становить 22060,50 грн..

З довідки Хмельницького міського центру зайнятості від 28.12.2018 року № 23-03/2612 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості як безробітний з 02.02.2011р., знятий з обліку за невідвідування центру без поважних причин 19.03.2011 року.

З повідомлень про надання субсидій №611765 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що він має здійснювати обов`язковий платіж в розмірі 6,77% від нарахованих платежів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України,якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Частиною 2 ст.267 СК України визначено, що повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є його рідними сестрою та братом, а також, що вони можуть надавати матеріальну допомогу на його утримання.

Враховуючи вищевикладене, стан здоров`я позивача, який змінився після набрання рішенням суду законної сили, яким з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_15 , його перебування на лікуванні, та розмір його доходів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і слід частково звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах, а саме: за період з 11.04.2013 року по 24.09.2013 року в сумі 4002,20 грн., коли він перебував на лікуванні в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1, а також за період з жовтня 2013 року по березень 2018 року в сумі 5000грн.. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_16 , на користь держави 150,54грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (42142,9/100=421,42; 9002,20/421,42+21,36%; 704,80/100х21,36%).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.166 ч.2, 180, 197 ч.2 СК України, ст.ст.2,4,12,13,76,81,141,258,259,263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя: АДРЕСА_2 від сплати заборгованості по аліментах в сумі 4002,20 грн. за період з 01.04.13р. по 30.09.13р. на користь ОСОБА_3 , жительки: АДРЕСА_3 , на утримання сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які стягуються на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2007 року у справі № 2-7192/07, та частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з жовтня 2013 року по березень 2018 року в сумі 5000грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , жительки: АДРЕСА_3 на користь держави 150,54грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду 24.05.2019 року.

Суддя: