УХВАЛА

іменем України

04 жовтня 2019 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Попова О.М. при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту вимушеного переселення з тимчасово окупованої території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту вимушеного переселення з тимчасово окупованої території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Частиною першою статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Зі змісту перелічених статей слідує, що суддя зобов`язаний взяти самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

Вищеперелічені положення ЦПК України є своєрідною гарантією постановлення законного та обґрунтованого рішення, дотримання судом принципу законності при розгляді цивільних справ. При здійсненні правосуддя суддя повинен бути не тільки незалежним та підкорюватися лише закону, а й безстороннім та неупередженим. При цьому на практиці можуть виникати певні об`єктивні підстави, за якими суддя може заявити самовідвід.

Раніше суддя Попова О.М. багато років працювала суддею Ленінського районного суду міста Луганська та постійно проживала у м. Луганську. Пережила артобстріли і бомбардування, фактично втратила матеріальні блага, втратила попереднє місце роботи. На даний час її сім`я розділена. Отже, все що сталося і пережите нею особисто та її родиною, не дозволяє судді бути неупередженою під час розгляду справ даної категорії. Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З аналізу наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він визначивши концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представив не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя.

Обставини, викладені суддею в обґрунтування заяви для самовідводу, у разі подальшого розгляду справи, можуть викликати сумнів у неупередженості судді як у стороннього спостерігача, так і сторін у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості судді Попової О.М. та об`єктивного розгляду даної справи, самовідвід є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36-41 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Попової О.М. та передати матеріали справи № 426/11695/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту вимушеного переселення з тимчасово окупованої території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації до канцелярії Сватівського районного суду Луганської області для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Попова