КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/5515/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування») на рішення Святошинського районного суду м. Києвав складі судді Величко Т.О., ухвалене в м. Київ 20 грудня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» звернулося до суду із позовом про стягнення грошових коштів. Позов мотивовано тим, щоміж позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу, зазначеного у п. 5 договору страхування, а саме автомобіля Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , а також його окремих складових чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

15 лютого 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_4 , та Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_1

Виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 242191,33 грн. шляхом перерахування на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_5 . Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 242191,33 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки автомобіль Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_2 був забезпечений полісом у ПАТ «СК «Іллічівське», рішенням Господарського суду м. Києва від 14 лютого 2017 року з даного страховика на користь позивача в рахунок компенсації шкоди, завданої з вини ОСОБА_1 , стягнуто 49000 грн.

Просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму в розмірі 193191,33 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування», який після ухвалення рішення змінив свою назву на ПАТ «Інноваційний страховий капітал» (а. с. 128 - 130),не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києвавід 20 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в рішенні суду зазначена підстава відмови - у матеріалах справи відсутні докази по розрахунку заборгованості, хоча по тексту цього ж рішення суд зазначає, що розрахунок надавався. Докази оплати страхового відшкодування у вигляді рахунків-фактур, які є належними доказами, було надано до суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 грудня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» та ОСОБА_3 уклали договір № 0300.03033.0100 добровільного страхування наземного транспорту зі строком дії із 15 грудня 2015 року по 14 грудня 2016 року, застрахованим транспортним засобом є Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , за програмою страхування без врахування зносу (а. с. 5 - 11).

15 лютого 2016 року водій ОСОБА_4 , який керував автомобілем Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , подав до ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» заяву про настання страхового випадку (а. с. 17 - 19).

19 лютого 2016 року постачальником ФОП ОСОБА_5 складено рахунок-фактуру № АС-00000449 на оплату ремонтних робіт, отримувач - ОСОБА_3, платник - СК «Юнісон-Страхування», згідно якого до сплати виставлено 178263,51 грн. (а. с. 29 - 30).

04 березня 2016 року постачальником ФОП ОСОБА_5 складено рахунок-фактуру № АС-00000734 на оплату ремонтних робіт, отримувач - ОСОБА_3, платник - СК «Юнісон-Страхування», згідно якого до сплати виставлено 39585,85 грн. (а. с. 31).

21 березня 2016 року постачальником ФОП ОСОБА_5 складено рахунок-фактуру № АС-00001002 на оплату ремонтних робіт, отримувач - ОСОБА_3, платник - СК «Юнісон-Страхування», згідно якого до сплати виставлено 24341,97 грн. (а. с. 32).

Також судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Даною постановою встановлено, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті вулиць Я.Коласа - бул. Р.Роллана в м. Києві допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а. с. 38).

Страховими актами ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» № СА0300.006093.0100 від 16 травня 2016 року визначено суму виплати 50000 грн., № СА0300.006093.0100/1 від 02 червня 2016 року - 50000 грн., № СА0300.006093.0100/2 від 21 червня 2016 року - 50000 грн., № СА0300.006093.0100/3 від 21 червня 2016 року - 50000 грн., № СА0300.006093.0100/4 від 21 червня 2016 року - 42191,33 грн., всього 242191,33 грн. (а. с. 12 - 16).

ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» на користь ремонтної організації СПД ОСОБА_5 . сплачено платіжними дорученнями: № 10 від 19 травня 2016 року - 50000 грн., № 2914 від 03 червня 2016 року - 50000 грн., № 3139 від 20 червня 2016 року - 50000 грн., № 3140 від 30 червня 2016 року - 50000 грн., № 3093 від 24 червня 2016 року - 42191,33 грн. (а. с. 33 - 37).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у справі № 910/23463/1 за позовом ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення суми страхового відшкодування позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» страхове відшкодування в розмірі 49000 грн. в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну (а. с. 40 - 42).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив лише із того, що у матеріалах справи відсутні докази по розрахунку заборгованості.

Із даними висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових сум, які не були компенсовані позивачу страховиком винної особи, позивач доводив розмір цієї шкоди на підставі страхових актів, рахунків-фактур, платіжних доручень та рішення Господарського суду м. Києва, яким частина сплаченого страхового відшкодування була стягнута в межах ліміту відповідальності на користь позивача.

Вимоги до доказів визначені у ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються, в тому числі, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Разом із тим, судом першої інстанції взагалі не надано оцінку будь-якому з доказів, наданих позивачем, та не зазначено мотивів їх відхилення.

Крім того, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач

відповідальним за це (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Судом першої інстанції не з`ясовано, хто є суб`єктом відповідальності у даних правовідносинах, і не викладено ці обставини в мотивувальній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, відтак не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про стягнення грошових коштів, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 910/23463/1 встановлено, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське», та здійснення позивачем витрат у розмірі 242191,33 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 40 - 42).

В матеріалах справи також наявні платіжні доручення на підтвердження сплати ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» на користь СПД ОСОБА_5 грошових коштів в загальній сумі 242191,33 грн. на підставі складених рахунків-фактур та страхових актів (а. с. 33 - 37).

Таким чином, розмір понесених позивачем збитків, понесених внаслідок виплати страхового відшкодування в розмірі 242191,33 грн., підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тому правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами у зв`язку з виплатою ПАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи на а. с. 88 міститься довіреність, видана 08 жовтня 2014 року ОСОБА_2 із строком дії до 08 жовтня 2019 року, якою останній уповноважив ТОВ «Феміда» в особі його працівників представляти його інтереси з усіх питань стосовно користування належним йому згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 автомобілем марки Daewoo Nexia д.н.з. НОМЕР_2 , і це ж товариство є страхувальником автомобіля в ПАТ «СТ «Іллічівське» (а. с. 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 14 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що водій ОСОБА_1 заподіяв шкоду у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, апеляційний суд приходить до висновку, що саме даний відповідач як особа, що на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодовувати заподіяні позивачу збитки в розмірі різниці між фактичним розміром завданої шкоди 242191,33 грн. і сумою , виплаченою позивачу ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» 49000 грн., а саме 193191,33 грн.

Разом із тим, відсутні підстави для покладення відповідальності на другого відповідача ОСОБА_2 лише як на власника транспортного засобу, оскільки його вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди нічим не підтверджується.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову в межах вимог до відповідача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача ОСОБА_1 , позовні вимоги до якого задоволено, на користь позивача судові витрати в розмірі 7244,68 грн. за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування») задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» (м. Київ проспект Перемоги 67 оф. 602 ) 193191,33 грн. та судові витрати 7244,68 грн.

В іншій частині позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.