Справа № 204/2686/19
Провадження № 2-з/204/61/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/2686/19 за позовом ОСОБА_1 і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

27 травня 2019 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення зазначеного позову, в якій вона просила накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01. В обґрунтування заяви зазначила, що позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до норм чинного законодавства, малолітні та неповнолітні особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Позивач від народження проживала разом із батьком - ОСОБА_6 і матір`ю - ОСОБА_1 у вказаному житловому будинку до моменту смерті батька і продовжувала проживати у ньому до 2015 року. При цьому, на момент відкриття спадщини вона була малолітньою, у зв`язку з чим, у будь-якому разі, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Втім, незважаючи на це, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок через те, що згідно витягу за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права та їх обтяження на об`єкт нерухомого майна від 16.02.2016 року № 53306048, право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за іншою особою, а саме за ОСОБА_3 , яка придбала вказаний будинок частинами - по 1/2 у ОСОБА_4 на підставі відповідних договорів купівлі- продажу. Таким чином, враховуючи те, що відчуження житлового будинку було здійснено поза волею позивача особою, яка не мала право на таке відчуження - ОСОБА_5 , вказане нерухоме майно підлягає витребуванню. Обставини справи беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 навмисно здійснені заходи, спрямовані на ускладнення повернення спірного нерухомого майна і вчинені дії, метою яких є фактична легалізація незаконно отриманого майна, про що свідчить не тільки неодноразовий перепродаж будинку протягом півроку, а насамперед його продаж частинами, що може бути свідченням фіктивності правочинів та відсутності у покупців дійсної волі на придбання майна. За таких обставин, забезпечити подальше виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, можливо тільки у разі арешту спірного майна і заборони його відчуження до вирішення спору.

Заява про забезпечення позову передана судді Самсоновій В.В. 28 травня 2019 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, розглянувши дану заяву і додані до неї матеріали, враховуючи обставини справи, з урахуванням наданих суду на теперішній час доказів, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір стосовно житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із всіх доказів, що висвітлюють події, випливає, що у відповідача, можливо, у майбутньому може виникнути обов`язок щодо повернення зазначеного будинку, і такі обставини остаточно підлягають доказуванню у судовому засіданні, але для вирішення питання про вжиття заходів по забезпеченню позову для суду достатньо такої інформації для виключення обставин, за яких позов міг бути пред`явлений завідомо до неналежного відповідача і не стосується зазначеного спору. Отже, такі обставини відсутні на час вирішення даної заяви.

Суду доведено належними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, може зробити не можливим, або значно утруднить виконання рішення суду, а для цього необхідно виключити найменшу можливість утруднення виконання рішення суду. Більш того, саме це нерухоме майно, на яке просять накласти арешт, є предметом спору у даній справі.

Таким чином, існує загроза можливості невиконання рішення суду за відсутності вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, накладення саме арешту на нерухоме майно, про який заявлене заявником, є необґрунтованим, оскільки такий вид забезпечення позову може викликати негативні наслідки при його виконанні, а саме: вилучення майна з користування власника і передачу іншим особам на відповідальне зберігання, що буде порушувати законні права власника спірного житлового будинку, право власності якого на теперішній час не скасоване/не припинене тощо, як за Цивільним кодексом України, так й за Конституцією України в частині непорушності права приватної власності, а також такий вид забезпечення позову може перешкоджати можливій господарській діяльності власника майна. Тому, такий вид забезпечення позову є необґрунтованим.

Водночас, в іншій частині, обраний заявником захід забезпечення позову, суд вважає співмірним із заявленими вимогами.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити дану заяву частково і накласти заборону будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого наразі є відповідач - .

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити дану заяву частково і накласти заборону будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме на зазначену заявником квартиру, власником якої наразі є відповідач - ОСОБА_3 .

В свою чергу, вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову, судом враховано, що передбачені законом підстави для беззаперечного застосування до позивача зустрічного зобов`язання, які передбачені випадками, зазначеними у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні, у зв`язку з чим зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Так само, згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 149, 150, 152, 153, 154, 157, 247, 258-261, 352-354, 431 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/2686/19 за позовом ОСОБА_1 і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Застосувати заходи забезпечення позову у даній справі № 204/2686/19, шляхом накладення заборони будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , зокрема:

-1/2 частина будинку на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2148, виданий 17.09.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. Номер запису про право власності: 11220812. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

-1/2 частина будинку на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2520, виданий 15.12.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. Номер запису про право власності: 12535825. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про стягувача і боржника відповідно:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Зустрічне забезпечення у справі не застосовано.

Копію даної ухвали суду направити для виконання до Відділу реєстрації майнових прав Управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради і Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова