Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №644/6063/17

провадження №61-48351св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання припиненим договору порукиза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня

2018 року у складі судді Бабенко Ю. П. та постанову Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у складі колегії суддів:

Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

треті особи: ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), треті особи: ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), у якому просила визнати припиненим договір поруки, укладений 09 червня 2008 року між

ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та

ОСОБА_1

2. Позовна заява мотивована тим, що за 09 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умов якого остання отримала кредит у розмірі 73 318,74 доларів США на умовах, визначених договором, з кінцевим строком повернення до 09 червня

2028 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки, укладеним 09 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 Додатковою угодою від 06 квітня 2009 року до вказаного договору поруки внесено зміни, а саме, договір поруки доповнено пунктом 2.2.1. наступного змісту: «В разі зміни розміру Боргових Зобов`язань після укладення цього Договору, такі Боргові Зобов`язання забезпечуються в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору».

4. 17 листопада 2011 року та 25 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_2 були підписані додаткові договори до кредитного договору від 09 червня 2008 року, на підставі яких до кредитного договору було внесено зміни, а саме, графік платежів викладено у новій редакції та встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,5 % річних на період з 09 січня 2013 року до 08 лютого 2013 року та встановили розмір плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних на період з 09 січня 2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

5. Позивач указала, що укладаючи вказані додаткові договори до кредитного договору, ПАТ «ОТП Банк» не отримував згоди поручителя на зміну зобов`язання та збільшив обсяг відповідальності поручителя, що є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня

2018 року в задоволенні позову відмовлено.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в результаті укладання оспорених додаткових договорів до кредитного договору відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя. Проте однієї цієї умови не достатньо для визнання договору поруки припиненим, оскільки не вбачається другої обов`язкової умови, а саме зміни зобов`язання без згоди поручителя, так як укладання додаткового договору до договору поруки було спрямоване виключно на закріплення положення того, що подальша згода поручителя на зміну боргових зобов`язань не є обов`язковою та не потребує укладання додаткових угод.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня

2018 рокузалишено без змін.

9. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що договір поруки, укладений між сторонами, не містить пунктів, які б передбачали, що зміна та доповнення умов основного договору відбувається без повідомлення поручителя, а збільшення обсягу відповідальності поручителя без додаткового його повідомлення.

Доводи інших учасників справи

12. Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

13. Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

14. Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу призначено до до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15. 09 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмір 73 318,74 доларів США під 4,25% річних, із терміном погашення 09 червня 2028 року.

16. 09 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалася перед банком відповідати за повне та своєчасне виконання

ОСОБА_2 її боргових зобов`язань перед кредитором за вказаним вище кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.

17. 06 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору поруки від 09 червня

2008 року, яким було внесено зміни до вказаного договору поруки, а саме, договір поруки доповнено пунктом 2.2.1. наступного змісту: «В разі зміни розміру боргових зобов`язань після укладення цього договору, такі боргові зобов`язання забезпечуються в їх повному обсязі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору».

18. 17 листопада 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до умов якого графік платежів викладено у новій редакції.

19. 25 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та позичальником

ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору, за умовами якого встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 6,5 % річних на період з 09 січня 2013 року до 08 лютого 2013 року та встановили розмір плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних на період з 09 січня 2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

20. 02 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ ОТП «Факторинг Україна» перейшли всі права вимоги щодо ОСОБА_2 за кредитним договором від 09 червня 2008 року.

21. 24 вересня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором від 09 червня 2008 року у розмірі 281 635,43 грн, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 48 989,33 грн, пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту в розмірі 2 245,17 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року вказаний позов залишено без задоволення (справа №644/9490/13-ц).

22. У червні 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором від 09 червня 2008 року у розмірі 24 964,81 доларів США, що еквівалентно 650 850,07 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2018 року вказаний позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача (справа №644/3748/17).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

23. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

25. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

26. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

27. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

28. У справі, яка переглядається, предметом позову є визнання припиненим договору поруки у зв`язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

29. Відповідно до положення частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

30. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

31. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

32. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

33. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

34. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

35. Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

36. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

37. Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

38. Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

39. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1539цс17.

40. У справі, яка переглядається, суди встановили, що підписанням

17 листопада 2011 року та 25 грудня 2012 року додаткових угод до кредитного договору ПАТ «ОТП Банк» та позичальник ОСОБА_2 погодили новий графік платежів, встановили фіксовану процентну ставку в розмірі 6,5 % річних на період з 09 січня 2013 року до 08 лютого 2013 року та встановили розмір плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних на період з 09 січня

2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

41. Пунктом 7.2 статті 7 договору поруки, укладеного між сторонами, сторони погодили, що зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід`ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими представниками сторін. Даний пункт договору поруки сторонами не змінювався.

42. З обставин справи, встановлених судами попередніх інстанції, слідує, що поручитель ОСОБА_1 про зміни, які потягли збільшення обсягу відповідальності поручителя не повідомлялась та не давала свою згоду. Договором поруки також не передбачено збільшення відповідальності поручителя без додаткового його повідомлення.

43. Договір поруки, укладений між сторонами, не містить пунктів про те, що зміна та доповнення умов основного договору повинні були відбуватися без повідомлення поручителя. Пункт 2.2.1., яким доповнено договір поруки додатковою угодою від 06 квітня 2009 року, не свідчить про відмову поручителя від узгодження можливих змін.

44. Встановивши, що в результаті укладання оспорених позивачем додаткових договорів до кредитного договору відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя, суди наведене вище не врахували та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо строку позовної давності

45. Пунктом 4.1 статті 4 договору поруки встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами 09 червня 2008 року і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

46. Термін дії кредитного договору становить з 09 червня 2008 року по 09 червня 2028 року.

47. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

48. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

49. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

50. Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

51. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

52. Частиною першою статті 412 ЦПК України підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

53. Згідно з частинами другою та третьою статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягає застосуванню.

54. Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня

2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 листопада

2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Визнати припиненою поруку за договором, укладеним 09 червня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська