Справа № 333/2855/19
Провадження № 2-о/333/161/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

присяжних Іванової Л.Ю.,

Рогуліна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника Пєгова Є ОСОБА_1 ,

лікаря-психіатра Палій І.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/2855/19 за заявою заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиВасильєва С.Ю. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заступник головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР Васильєв С.Ю. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , який знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з 20.05.2019 року. З 2012 року останній страждає на параноїдну шизофренію. Тричі перебував на лікуванні у психіатричному стаціонарі. В клінічній картині кататоно-параноїдна симптоматика, психічні автоматизми, ідеї відношення, переслідування, гіпнотичного впливу, суспільно-небезпечні тенденції. За хворобливими мотивами неодноразово проявляв агресію до близьких, відмовлявся від їжі. Визнаний інвалідом 3 групи. Остання госпіталізація в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 11.02.2019 року по 12.02.2019 року. Жив на покинутій дачі, стверджував, що близькі мають намір його отруїти, поводив себе неадекватно: лаяв, хрюкав, ричав. Вдень госпіталізації побився з братом, був доставлений у стані психомоторного збудження. Побив та покусав санітара. Не давав до себе наблизитися, бив оточуючих та плював на них. Категорично відмовився від лікування. За висновком комісії лікарів-психіатрів встановлений діагноз: «Резидуальна шизофренія з вираженим змішаним типом дефекту (емоційно-вольовим, параноїчним, психопатоподібним). Психопатоподібний синдром». Підстав для примусової госпіталізації не знайдено, був виписаний на амбулаторне лікування. Лікування не приймав. Невдовзі, психічний стан хворого суттєво погіршився: замкнувся в собі, не спав, стверджував, що близькі отруюють їжу, відмовлявся від їжі, схуд майже на 20 кг. Став проявляти агресію до батьків, ховався в темних кутах домівки, раптово, безпричинно нападав на батька, бив його та знову ховався. Забороняв заходити у свою кімнату. В день госпіталізації безпідставно побив матір чоботом по голові та спині. Після втручання батька, накинувся на нього з кулаками, розбив губу. Був затриманий нарядом поліції. На прохання заспокоїтися не реагував, розповідав щось про космос та радіохвилі з інфрачервоними променями. Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги (лікар Доля), у стані психомоторного збудження. Згоду на госпіталізацію не надав. У зв`язку з чим був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих.

21.05.2019 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії, епізодичний з наростаючим дефектом перебіг, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Прокурор заяву підтримав і просив суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заінтересована особа матір ОСОБА_2 заяву підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо примусової госпіталізації заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, думку прокурора та заінтересованої особи, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 21.05.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії, епізодичний з наростаючим дефектом перебіг, кататоно-параноїдний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 3-4).

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_3 , знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «ОКПЛ» ЗОР з 20.05.2019 року. З 2012 року страждає на параноїдну шизофренію. Тричі перебував на лікуванні у психіатричному стаціонарі. В клінічній картині кататоно-параноїдна симптоматика, психічні автоматизми, ідеї відношення, переслідування, гіпнотичного впливу, суспільно-небезпечні тенденції. За хворобливими мотивами неодноразово проявляв агресію до близьких, відмовлявся від їжі. Визнаний інвалідом 3 групи. Остання госпіталізація в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з 11.02.2019 року по 12.02.2019 року. Жив на покинутій дачі, стверджував, що близькі мають намір його отруїти, поводив себе неадекватно: лаяв, хрюкав, ричав. Вдень госпіталізації побився з братом, був доставлений у стані психомоторного збудження. Побив та покусав санітара. Не давав до себе наблизитися, бив оточуючих та плював на них. Категорично відмовився від лікування. За висновком комісії лікарів-психіатрів встановлений діагноз: «Резидуальна шизофренія з вираженим змішаним типом дефекту (емоційно-вольовим, параноїчним, психопатоподібним). Психопатоподібний синдром». Підстав для примусової госпіталізації не знайдено, був виписаний на амбулаторне лікування. Лікування не приймав. Невдовзі, психічний стан хворого суттєво погіршився: замкнувся в собі, не спав, стверджував, що близькі отруюють їжу, відмовлявся від їжі, схуд майже на 20 кг. Став проявляти агресію до батьків, ховався в темних кутах домівки, раптово, безпричинно нападав на батька, бив його та знову ховався. Забороняв заходити у свою кімнату. В день госпіталізації безпідставно побив матір чоботом по голові та спині. Після втручання батька, накинувся на нього з кулаками, розбив губу. Був затриманий нарядом поліції. На прохання заспокоїтися не реагував, розповідав щось про космос та радіохвилі з інфрачервоними променями. Доставлений спеціалізованою психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги (лікар Доля), у стані психомоторного збудження. Згоду на госпіталізацію не надав. У зв`язку з чим був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих.

На підставі вищевикладеного, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиВасильєва С.Ю. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, 10-а.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик

Присяжні: Л.Ю. Іванова

О.Г. Рогулін