Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 542/524/16-ц

провадження № 61-25359св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Крутобалківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області, у складі судді Гавриленко Т. Г., від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Пікуля В. П., Триголова В. М., від 12 липня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (далі - Крутобалківська сіська рада) про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, розпорядившись всім належним йому майном на користь ОСОБА_2 , що не відповідає вільному волевиявленню заповідача. Заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми і посвідчення та порушує права заявника, як непрацездатного спадкоємця першої черги за законом, яка відповідно до положень статті 1269 ЦК України у встановлений строк прийняла спадщину після чоловіка.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений секретарем Крутобалківської сільської ради від 28 січня 2011 року, та визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 20, 4 кв. м, загальною площею 52, 5 кв. м з господарськими будівлями та спорудами - сарай літ. «Б», погріб вхідний «В, в», колодязь питний 31, земельну ділянку площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки площею 0, 61 га та 0, 27 га (загальною площею 0, 88 га) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Крутобалківської сільської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час вчинення заповіту ОСОБА_3 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оспорюваний заповіт не містить розпоряджень, що суперечать чинному законодавству, складений із додержанням обов`язкової письмової форми, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Належних та допустимих доказів відсутності волі заповідача позивачем не надано та відповідних обставин не доведено.

Місцевий суд вказав, що оскільки підстав для визнання недійсним заповіту судом встановлено не було, позовні вимоги у частині визнання права власності на спадкове майно за позивачем, як за спадкоємицею за законом після померлого чоловіка, задоволенню не підлягають.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а доводи заявника щодо порушення оскаржуваним заповітом її права на обов`язкову частку у спадщині є безпідставними, оскільки такого розпорядження заповіт ОСОБА_3 не містить.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У липні 2017 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Місцевим судом не враховано, що позовні вимоги позивач обґрунтовувала не лише з підстав недійсності заповіту, але й посилалась на позбавлення її обов`язкової частки у спадщині. Апеляційний суд вказаним обставинам оцінки не дав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За вимогами пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 542/524/16-ц (провадження № 61-25359св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

18 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 27 жовтня 1979 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18 березня 2011 року Крутобалківською сільською радою на підставі відповідного актового запису за № 9, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя, 28 січня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно з яким житловий будинок з господарськими будівлями, приватизовану земельну ділянку-пай у розмірі 4,23 га та приватизовану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, заповів ОСОБА_2

Вказаний заповіт було укладено на дому у АДРЕСА_1 , у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і посвідчено секретарем Крутобалківської сільської ради Момот М. Г. за реєстровим № 19.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Крутобалківської сільської ради 22 вересня 2011 року № 656, ОСОБА_3 , 1948 року народження, був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1. Разом з ним у господарстві з 14 грудня 2005 року зареєстрована, постійно проживала та вела спільне господарство ОСОБА_2 .

18 серпня 2011 року ОСОБА_1 подала Новосанжарській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини чоловіка ОСОБА_3 згідно із законом.

Постановою виконуючого обов`язки в порядку заміщення державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Чернявського Ю. В. від 22 березня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими побудовами по АДРЕСА_1 , та ненаданням витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0, 88 га для ведення особистого селянського господарства (відсутні кадастрові номери), що розташовані на території с. Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області, право на які посвідчено державними актами про право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 047852 та серії ІІІ-ПЛ № 047982 відповідно, виданими Крутобалківською сільською радою 27 листопада 2002 року.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 січня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Крутобалківської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа - відділ Держкомзему у Новосанжарському районі, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування та зменшення обов`язкової частки у спадщині та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новосанжарської районної державної адміністрації, Крутобалківської сільської ради, третя особа - відділ Держкомзему у Новосанжарському районі, про визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадщину позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір обов`язкової частки у спадщині ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 до 1/6 частки. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2013 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 січня 2013 року в частині зменшення ОСОБА_1 розміру обов`язкової частки у спадщині після померлого ОСОБА_3 до 1/6 частки скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині зменшення ОСОБА_1 розміру обов`язкової частки у спадщині після померлого ОСОБА_3 до 1/6 частки. В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 січня 2013 року залишено без змін.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.

У статті 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону.

Перелік таких осіб, визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини

Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років, та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Але, якщо інші спадкоємці заперечують проти видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, то вони вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина.

Визначається дійсна вартість спадкового майна як заповідана, так і не заповідана, з урахуванням усіх спадкоємців за законом, які були б закликані до спадкування (у тому числі спадкоємців за правом представлення на частку їх рідних, які б мали бути спадкоємцями за законом, але померли до часу відкриття спадщини).

Для встановлення всієї спадкової маси в повному обсязі спадкоємець, який має право на обов`язкову частку, вправі звернутись до нотаріуса із заявою про вжиття заходів до охорони спадкового майна.

До обов`язкової частки зараховується все, що особа, яка має право на таку частку, отримує зі спадщини за будь-якою підставою: вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість встановленого на її користь заповідального відказу, банківський вклад, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Обов`язкова частка - це мінімум того, що може дістати малолітній, неповнолітній чи непрацездатний спадкоємець першої черги (за винятком зменшення її за рішенням суду).

Чинним цивільним законодавством України визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов`язкову частку у спадщині, де право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Позбавлення права на обов`язкову частку у спадщині закон не передбачає.

Якщо спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, не прийме спадкове майно у встановлений законом строк чи відмовиться від спадщини, майно успадковується спадкоємцями за заповітом.

Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу, за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої.

Вказані положення чинного законодавства залишились поза увагою місцевого суду.

Не має підстав вважати правильним висновок місцевого суду і про те, що за відсутності підстав для визнання недійсності заповіту позивач як непрацездатна вдова, спадкоємиця першої черги за законом, не має права на спірне спадкове майно після померлого чоловіка. Судом першої інстанції не вирішено питання щодо наявності у заявника права на обов`язкову частку у спадковому майні.

Разом з тим, під час перегляду справи у касаційному порядку з`ясовано, що місцевим судом під час розгляд справи не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема не надано оцінки поясненням секретаря Крутобалківської сільської ради Момот М. Г., яка посвідчувала заповіт ОСОБА_3 , згідно з якими один із свідків ( ОСОБА_4 ) є близьким родичом спадкодавця (а.с. 58-61).

Також не встановлено обставин щодо власника спадкового майна, зокрема не встановлено кому належав спадковий будинок, не враховано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 1979 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже ОСОБА_1 є співвласником цього та іншого майна, набутого у шлюбі, як дружина (спільна сумісна власність подружжя). Це ж стосується і приватизованої земельної ділянки-паю у розмірі 4,23 га та приватизованої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (державні акти на землю були видані під час шлюбу).

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що заповідачу належала земельна ділянка саме в розмірі 4,23 га.

Отже, обсяг спадкового майна не встановлений.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, її права та інтереси підлягають захисту у судовому порядку.

Вказані обставини залишені поза увагою місцевого суду та не з`ясовані.

Таким чином, неповно встановивши обставини справи, місцевий суд не виконав вимоги статей 212, 213 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог заявника.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками місцевого суду, фактично ухилився від вирішення спору по суті, дійшов передчасного висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та необґрунтовано вказав про те, що доводи заявника щодо порушення оскаржуваним заповітом її права на обов`язкову частку у спадщині є безпідставними, оскільки такого розпорядження заповіт ОСОБА_3 не містить.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати мотивовану відповідь на всі основні аргументи сторін.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 липня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська