КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацького Юрія Олександровича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацького Ю.О. про відкриття виконавчого провадження № 56737458 від 09.07.2018 року незаконною; скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацького Ю.О. про відкриття виконавчого провадження № 56737458 від 09.07.2018 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що 09.07.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацьким Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56737458 з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц, виданого 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою площею 0,0453 га в АДРЕСА_1 . При цьому, державний виконавець, не направив вказану постанову боржнику в строк, визначений ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, державний виконавець порушив порядок повернення стягувачу виконавчого листа без виконання на підставі не сплати авансового внеску у розмірі 3 723, 00 грн.

Також зазначив, що форма та зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, у зв`язку з чим вважає її незаконною та просить скасувати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року скасувати.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме не звернув уваги на те, що відповідно до п.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначаються мотиви, яких не зазначено. В порушення ст.12, 18, 26, ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» Державним виконавцем не додержано строків відкриття провадження та порядку направлення і вручення постанови відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2018 року постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацького Ю.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, на підставі заяви ОСОБА_4 , виданим 17.05.2017року Голосіївським районним судом м. Києва та присвоєно номер ВП №56737458.

Державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження супровідним листом від 09.07.2018 направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №56737458.

Із витягу з реєстру «Укрпошти», зазначена постанова від 10.07.2018 року була прийнята до відділення та 13.08.2018 вручена за довіреністю.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №56737458, відповідає п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, оскільки містить необхідні та вичерпні реквізити щодо дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову, боржника, стягувача, резолютивної частини виконавчого документа, посилання на норму закону, на підставі якої винесено постанову, порядку оскарження постанови та інші відомості, визначені Інструкцією.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця відповідає вимогам ст.12,18,26,ч.1ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд прийшов до висновку, що особою, якою подано скаргу, не доведено, які саме права та законні інтереси, як боржника були порушені внаслідок винесення 09.07.2018 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацьким Ю.О. постанови про відкриття виконавчого провадження №56737458, на підставі заяви ОСОБА_4 від 05.07.2018.

Такий висновок по суті справи відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 447 ЦПК України право на звернення із скаргою до суду сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України суд за результатами розгляду скарги постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст 26. Закону України «Про виконавче провадження» початок примусового виконання рішення відбувається за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

З матеріалів спави вбачається, що 05 липня 2019 року надійшов виконавчий лист на підставі якого 09 липня 2018 року винесено постанову про відкриття провадження.

Державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження супровідним листом від 09.07.2018 направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №56737458.

Із витягу з реєстру «Укрпошти», зазначена постанова від 10.07.2018 року була прийнята до відділення та 13.08.2018 вручена за довіреністю.

25.07.2018 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, представником скаржника було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №56737458.

Встановлено, що постанова про відкриття провадження у відповідності до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, містить необхідні та вичерпні реквізити щодо дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову, боржника, стягувача, резолютивної частини виконавчого документа, посилання на норму закону, на підставі якої винесено постанову, порядку оскарження постанови та інші відомості, визначені Інструкцією.

В тому числі в мотивувальній частині постанови зазначено мотиви її прийняття, якими є підстава для відкриття виконавчого провадження, а саме виконавчий лист №752/11822/15-ц виданий 17.05. 2017 року про що вказано.

Проте як вбачається з матеріалів справи, що скаржником не заявлено вимог про визнання неправомірними дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що постанову державного виконавця направлено без додержання строків та порядку її направлення (без зворотнього поштового повідомлення)

Проте такі доводи скаржника в даному випадку, про порушення ст.12, 18, 26, ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» в силу ст. 5, 13ЦПК України не є підставою для скасування постанови ,оскільки скаржником не заявлено вимог про надання неправомірних дій чи бездіяльності державного виконавця.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року слід залишити без змін.

За таких обставин ухвала суду відповідає вимогам закону тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Оскільки такі фактичні данні не мають значення для вирішення справи в зв`язку з тим, що такі аргументи не відносяться до предмета спору.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 09 жовтня 2019 року

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко