ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м.Харків

Справа № 636/3546/17

Провадження № 22ц/818/3200/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2019 року в складі судді Гуменного З.І. по справі №636/3546/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Чугуївського міського суду від 09 жовтня 2000 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно починаючи з 22 вересня 2000 року та до його повноліття.

Аліменти ОСОБА_2 не сплачував, із-за чого заборгованість станом на день повноліття сина 24 березня 2018 року становить 110291,25 коп.

За період з 01 січня 2009 року по 24 березня 2018 року сума неустойки складає 1159847 грн

Просить стягнути з відповідача пеню по аліментам у сумі 1 159 847 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Після розірвання шлюбу він надавав матеріальну допомогу на утримання сина, але через втрату роботи в 2015 році тимчасово припинив сплату аліментів. На даний час він не працює, отримує нерегулярний дохід. Має хронічні захворювання, тому потребує систематичного лікування, що зумовлює матеріальні витрати. Також на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Не погоджується із розрахунком пені, надає свій розрахунок пені, розмір якої становить 28205,92 грн. Також пояснив, що борг ним фактично виплачений, процес виплат затягнувся, оскільки виконавча служба тривалий час передавала виконавче провадження з одного району в інший. По причині хвороби він проводив оплати в меншому розмірі. На момент повноліття дитини йому не було відомо про розмір боргу і ті квитанції, що в нього збереглись, не були враховані державним виконавцем при підготовці довідки, на теперішній час заборгованості немає.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 70 000 грн. та судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи стан здоров`я відповідача та погашення ним заборгованості зі сплати аліментів суд вважає достатнім стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 70 000 грн., оскільки позивач мав змогу звертатися до суду щороку з позовом про стягнення пені за весь строк сплати відповідачем аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, визначивши розмір неустойки у сумі 29611 грн. 28 коп.

Зазначає, що розрахунок пені, який приведено позивачкою, не відповідає вимогам чинного законодавства. Розмір неустойки складає 29611 грн.. 28 коп., а не 1 159 847 грн.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалам справи рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно починаючи з 22 вересня 2000 року та до повноліття дитини.

23 листопада 2005 року видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Станом на 24 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 119453 грн. 56 коп. 08 жовтня 2018 року відповідачем борг по сплаті аліментів погашено.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначає, що розмір пені складає 29611 грн. 28 коп.,що відповідає порядку визначення розмір пені, викладеному у правовий позиції, сформованій Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року.

Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, охорону дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Даний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року при розгляді справи №333/6020/16-ц.

Згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З розрахунку державного виконавця вбачається, що станом на 24 березня 2018 року заборгованость по аліментам становила 119453,56 грн. Саме цю суму не може перевищувати розмір пені.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 зазначає щодо скрутного матеріального стану, оскільки він не має постійної роботи, отримує доходи нерегулярно, має хронічне захворювання та потребує систематичного лікування, що зумовлює матеріальні затрати; на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

За ч.2. ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В суді апеляційної інстанції представник позивача зазначала, що судом першої інстанції при визначенні розміру неустойки, що підлягає стягненню, враховано стан здоров`я відповідача та його сімейні обставини та вони погоджуються з визначеним судом розміром пені.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення розміру пені до 29611 грн. 28 коп., оскільки враховуючи тривалий час несплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась значна сума заборгованості, таке суттєве її зменшення призведе до порушення прав дитини.

Доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України щодо наявності підстав для зменшення неустойки зі сплати аліментів у більшому розмірі, ніж до 70000 грн. ОСОБА_4 не надано.

Відсутність постійної роботи не звільняє від обов`язку утримувати дитину та від відповідальності з несвоєчасної сплати аліментів.

За таких обставин підстав для зміни рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко