Провадження № 2/127/2396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.09.2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належною позивачеві на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником вищевказаної квартири, однак у ній зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ( колишній зять), який у ній не проживає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначає, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити; не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.1994 року, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 27.10.1994 за номером 585/5419, та Договору дарування від 09.02.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-410, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5, 9-10).

Відповідно до довідки МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант» від 13.06.2019 року № 3105, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , також за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2 ( зять ), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (внук) та ОСОБА_7 (внучка) (а.с. 6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2018 року, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.09.2008 року Відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 2211 (а.с. 8).

Згідно Акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 13.06.2019 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , не проживає з 15.05.2018 року по даний час (а.с. 7).

Отже, у спірній квартирі відповідач ОСОБА_2 не проживає з 15.05.2018 року, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом).

Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, на підставі ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя: