Справа № 153/1226/19
Провадження № 22-ц/801/2126/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 рокуСправа № 153/1226/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., Кухарського М.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області про забезпечення позову від 23 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів по борговій розписці,

в с т а н о в и в :

В серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів по борговій розписці.

З позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на все рухоме та нерухому майно, та на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 в межах розміру заявлених позовних вимог. Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України. Заява мотивована тим, що він звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів по борговій розписці. По суті заявлених позовних вимог, він просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь 20 000 доларів США основного боргу та 5000 гривень за оплату професійної правничої допомоги. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя. Відомостей про існування у відповідача будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а також грошових коштів та /або відкритих банківських рахунків у нього немає та такі відомості йому ніхто не надасть. Враховуючи великий розмір грошового боргу відповідача перед ним, не дочекавшись остаточного вирішення справи по суті, відповідач буде мати реальну можливість продати, передати, подарувати належне йому рухоме чи інше нерухоме майно, або вчинити щодо цього майна інші дії, зняти грошові кошти з банківських рахунків та виїхати за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього майбутнім рішенням суду, що в свою чергу у подальшому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Наклалено арешт на все рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти, які належать ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ямпільським РВ УМВС України у Вінницькій області 03 листопада 1997 року, у межах розміру заявлених позовних вимог, тобто в межах 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США та 5000 (п`яти тисяч) гривень.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує його законні права та інтереси. В апеляційній скарзі просив скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2019 року.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на суму позовних вимог 20 000 доларів США та 5 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти можливих несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Предметом заявленого ОСОБА_2 позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача боргу.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

При цьому судом вірно враховано, що між сторонами дійсно виник спір, а заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо зв`язані з предметом спору, є співмірними заявленим вимогам, а також необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 в межах ціни позову є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення відповідної суми боргу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зазначив жодних доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з урахуванням встановлених фактичних обставин, з дотриманням вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише вказує на те, що суд має запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 на суму 20 000 доларів США та 5000 грн, тобто в межах ціни позову, обраний спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування заходів забезпечення, які випливають з фактичних обставин справи та свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та постановив судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко С.К. Медвецький