Справа № 450/3082/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/2139/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року в складі судді Данилів Є.О. в справі за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Пустомитівської державної нотаріальної контори, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Пустомитівської державної нотаріальної контори, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5 , про встановлення нікчемності заповіту,-

встановила:

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що ОСОБА_6 за час свого життя склав заповіт, який посвідчений 21.03.2012 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Ясінським В.Є., згідно якого заповів все своє майно позивачці.

Позивач вважає, що вона має право на 1/4 частку у спадковому майні батька, оскільки ОСОБА_6 з 14.04.1998 року перебував в шлюбі з ОСОБА_7 , та за час шлюбу ними набуто майно, яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_7 , а саме: будинок по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,1972 га; 613/1000 частки земельної ділянки площею 0,2134 га.

Вищевказані земельні ділянки були приватизовані на підставі рішення сесії Солонківської сільської ради 09.11.2004 року на ім`я ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадкоємцями першої черги стали ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (малолітня донька подружжя), ОСОБА_3 , (донька ОСОБА_7 ) у рівних частках по 1/3, згідно вимоги ч. 3 ст. 1268 ЦПК України. Інших спадкоємців немає, оскільки матір померлої ОСОБА_8 пропустила 6-місячний термін для подання заяви для прийняття спадщини. Тобто ОСОБА_6 успадкував за дружиною спадкове майно в частці 1/3.

Після смерті ОСОБА_9 його майно успадковують діти ОСОБА_10 в порядку спадкування за заповітом та ОСОБА_5 , яка на момент смерті спадкодавця була малолітньою, тому згідно вимог ч. 1 ст. 1241 має право на обов`язкову частку. За життя спадкодавець право власності на спадкове майно не зареєстрував, тому позивач змушена звернутися до суду.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на 1/4 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки, площею 0,1072 га, розташована в АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий НОМЕР_1 ; на 1/4 ідеальну частину із 623/1000 частки земельної ділянки, площею 0,2134 га, розташована в АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий НОМЕР_1 .

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , який в подальшому уточнивши, просила встановити нікчемність заповіту складеного 21 березня 2012 року в Пустомитівській державній нотаріальній конторі Андрейчуком ОСОБА_11 , посвідченого Ясінським В.Є., державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-16, а також визнати такий заповіт недійсним. В підтвердження заявлених позовних вимог покликалася на те, що після смерті ОСОБА_7 залишилась донька від першого шлюбу ОСОБА_3 , яка на день смерті матері була неповнолітньою, а також донька подружжя ОСОБА_5 , яка на сьогоднішній день є неповнолітньою. 23.07.2012 року Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 Із копій документів, що надані суду Пустомитівською нотаріальною конторою вбачається, що заповіт внесений в Реєстр нотаріальних дій 23.03.2012 р., хоча датований 21.03.2012 р. Позивач вважає, що вказаний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, відтак є нікчемним. Також зазначає, що заповіт заповідачем не підписаний, оскільки із тексту заповіту вбачається, що особистий підпис ОСОБА_6 відсутній, а в наявності є лише розшифровка його підпису.

Рішенням Пустомитівського районного суду львівської області від 10 травня 2018 року позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_4 - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 /РНОКПП НОМЕР_2 / право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на 1/4 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 /РНОКПП НОМЕР_2 / право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на 1/4 ідеальну частину земельної ділянки, площею 0,1072 га, розташована в с АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_4 /РНОКПП НОМЕР_2 / право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 на 1/4 ідеальну частину із 623/1000 частки земельної ділянки, площею 0,2134 га, розташована в с АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий НОМЕР_1 .

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Пустомитівської державної нотаріальної контори про встановлення нікчемності заповіту ОСОБА_6 , складеного 21.03.2012 року, посвідчений Ясінським В.Є., державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-16; визнання недійсним Заповіту ОСОБА_6 , складений 21.03.2012 року, посвідчений Ясінським В.Є., державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-16 - відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог первісного позову оскаржила ОСОБА_3

Вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На думку апелянта, частка позивача за первісним позовом ОСОБА_4 в спадковому майні становить 3/16, оскільки після смерті її матері ОСОБА_7 спадкоємцями по закону стали чотири особи, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та матір померлої ОСОБА_8

Також звертає увагу, що рішення суду ухвалене за відсутності органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації м. Львова, який повинен був захищати інтереси неповнолітньої ОСОБА_5 , частка у спадковому майно якої становить 1/4.

Зазначає, що ОСОБА_4 при зверненні до суду з позовом, не подала постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій по видачі їй свідоцтва про право на спадщину, відтак вважає, що за відсутності доказів неможливості оформлення позивачем спадкових прав на нерухоме майно у нотаріальному порядку, позовні вимоги судовому розгляду не підлягають.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, пояснила, що є прийомною мамою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як законний представник неповнолітнього відповідача вважає, що оскаржуваним рішення права ОСОБА_5 не порушуються, оскільки її частка в спадковому майні померлої мами ОСОБА_7 складає 1/3 частина, при цьому ОСОБА_13 має право на обов`язкову частку у спадковому майні батька ОСОБА_6 , що врахував суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_14 , представники третіх осіб Пустомитівської державної нотаріальної контори, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм судових повісток (т. 2 а.с. 62-65), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, інші учасники справи не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 , суд виходив з тих обставин, що спадкодавець ОСОБА_6 з підстав, що не заборонені законом правомірно набув право власності на спадкове майно, однак не зареєстрував належним чином право власності на 1/3 ідеальної частки на спірний будинок та земельні ділянки, при цьому ОСОБА_6 за час свого життя розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті, склавши заповіт на користь позивача ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_6 з 14.04.1998 року перебував у шлюбі з ОСОБА_15

За час свого життя ОСОБА_7 , окрім іншого, набула право власності на: житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5884120 виданим 16.12.2004 року; 623/1000 земельної ділянки площею 2,2134 га, розташованої в с АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 , що стверджується державним актом серії НОМЕР_3 виданим 23.03.2007 року, на підставі рішення 9 сесії 4 скликання № 176 Солонківської сільської ради; земельну ділянку площею 0,1072 га, розташовану в с. Солонка , Пустомитівського району , Львівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 ,що стверджується державним актом серії НОМЕР_4 виданим 23.03.2007 року на підставі рішення 9 сесії 4 скликання № 176 Солонківської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 померла, видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 від11 .06.2007 року.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 разом з нею в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , дана обставина визнана сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1271, частини першої статті 1258, статті 1261, частини третьої 1268, частини першої 1270, статті 1276 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

До спадкоємців першої черги спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відповідно до ст. 1261 ЦК України належать: ОСОБА_6 - чоловік спадкодавця, який звернувся 21.03.2012 року до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 179; ОСОБА_5 . - дочка спадкодавця, в інтересах якої ОСОБА_6 21.03.2012 року звернувся до Пустомитівської державною нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 180; ОСОБА_3 . - дочка спадкодавця, яка звернулася 21.03.2012 року до Пустомитівської державною нотаріальною конторою із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 181;

Окрім цього, спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_8 - матір спадкодавця, яка звернулася 21.03.2012 року до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом № 182.

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Відтак, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вважаються таким, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

21.03.2012 року Пустомитівської державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 72/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 , за заявами ОСОБА_6 особисто та в інтересах ОСОБА_5 , а також за заявою ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 , з врахуванням інших спадкоємців, які прийняли спадщину, отримав право на спадкування 1/3 ідеальної частки спадкового майна, проте за життя не одержав свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 24.07.2012 року.

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина після смерті останнього.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Таким чином, у склад спадщини ОСОБА_6 , крім іншого, увійшло право на 1/3 ідеальну частку житлового будинку по АДРЕСА_1 ; право на 1/3 частку від 623/1000 земельної ділянки площею 2,2134 га, розташованої в с. Солонка, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 ; право на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1072 га, розташовану в с. Солонка , Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 , яке він успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак він за життя не встиг зареєструвати право власності на вказане майно.

Із заповіту ОСОБА_6 від 21.03.2012 року, посвідченого 21.03.2012 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної, зареєстровано в реєстрі 2-16, вбачається, що він все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право, заповідає своїй дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в разі її смерті, неприйняття нею спадщини чи відмови від прийняття спадщини заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт чинний та не скасований.

ОСОБА_4 в межах шестимісячного строку звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що стверджується копією заяви від 27.07.2012 року, відтак ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , яка згідно вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині після його смерті, є його малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пустомитівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №231/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 , за заявами ОСОБА_4 № 662 від 27.07.2012 року, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 № 142 від 12.03.2013 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання за позивачем ОСОБА_4 права власності на 1/4 частку спірного будинку та земельних ділянок, з врахуванням кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 , прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті дружини ОСОБА_7 , не оформлення належним чином права власності в порядку спадкування на 1/3 частку спірного будинку і земельних ділянок, наявність складеного ним заповіту на користь ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, при цьому оскаржуване рішення не порушує прав неповнолітньої ОСОБА_5 , оскільки звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_4 врахувала право на обов`язкову частку належну неповнолітній ОСОБА_16 після смерті її батька.

При цьому рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року в частині відмови у задоволення позовних вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Пустомитівської державної нотаріальної контори про встановлення нікчемності заповіту ОСОБА_6 , складеного 21.03.2012 року апелянтом не оскаржується, тому відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є такими, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк