Провадження №22-ц/812/706/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 490/5934/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про поділ нерухомого майна в натурі

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Гуденко О.А. 12 лютого 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 21 лютого 2019 року

у с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі, що є у приватній спільній частковій власності.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно він та відповідач є співвласниками нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , магазину АДРЕСА_2 у кожного. Частка нежитлового приміщення не виділена в натурі, що завдає незручності при розпорядженні майном. При цьому спірний об`єкт нерухомого майна є нежитловим об`єктом комерційно-торговельного призначення та має у своєму складі торговельні зали з виходом на центральну торгову вулицю міста - вулицю Соборну, а також приміщення адміністративного призначення.

Згідно висновку № 125-040 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 6 липня 2018 року за заявою позивача, досліджуючи можливість реального поділу спірного майна, експерт виходив із ідеальної частки співвласників, тобто із 1/2 частини та запропонував два найбільш раціональних варіантів поділу з урахуванням побажання співвласників.

По першому варіанту поділу пропонується виділити одному із співвласників частину нежитлового об`єкту площею 77,17 кв.м., реальна частка складає -37/100, що на 13/100 менше від частки, що ідеально належить, а другому - частину нежитлового об`єкту площею 133, 43 кв. м., реальна частка складає - 63/100, що на 13/100 більше від частки, що ідеально належить.

Другий варіант поділу, запропонований експертом, передбачає виділення одному із співвласників нежитлового об`єкту площею 83,85 кв.м., реальна частка складає - 40/100, що на 10/100 менше від частки, що ідеально належить, а другому частину нежитлового об`єкту площею 126,75 кв.м., реальна частка складає - 60/100 , що на 10/100 більше від частки, що ідеально належить.

По першому та другому варіантам поділу спірних нежитлових приміщень необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи: встановити перегородку в приміщенні торговельного залу літ. №4 та пробити дверний проріз з існуючого віконного прорізу в частину приміщення літ. №4.

Варіанти передбачають грошову компенсацію власнику за відступлення від ідеальних часток.

ОСОБА_1 зазначав, що він зареєстрований приватним підприємцем, має двох найманих працівників, можливість сплатити відповідачу компенсацію, а також має необхідність отримання більшої частини адміністративної площі приміщення (сейфової кімнати, кімнати для зберігання виробів для обміну, кімнати для працівників, сховище) для подальшого ведення підприємницької діяльності, оскільки займається саме торговельною діяльністю у галузі торгівлі ювелірними та коштовними виробами ( магазин «Яшма»).

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 уточнивши свої вимоги під час судового розгляду просив здійснити реальний поділ спірного майна між ним та відповідачем. Виділити йому 63/100 частини у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 17 магазину АДРЕСА_3 4 АДРЕСА_4 яке АДРЕСА_5 , яка складається з : частини приміщення 17-4 - торгівельна зала - площею 46,03 кв.м; приміщення 17-7 - коридору площею 13,0 кв.м.; приміщення 17-8 - санвузлу площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-9 - коридору - площею 12,0 кв.м.; приміщення 17-10 кабінету, площею 12,1 кв.м.; приміщення 17-11 санвузлу, площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 9,0 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 11,5 кв.м.; приміщення 17-13 коридору, площею 10,3 кв.м.; приміщення 17-14 кабінету, площею 14,5 кв.м. Виділити відповідачу 37/100 часток у нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 магазину АДРЕСА_2 , яка складається з : частин приміщення 17-4 - торговельної зали, площею 32,67 кв.м., приміщення 17-5 складу, площею 4,9 кв.м., приміщення 17-6 - торговельної зали, площею 39,6 кв.м.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2019 року позов задоволено. Здійснено реальний поділ нежитлового приміщення № 17 магазину АДРЕСА_6 , яке знаходиться АДРЕСА_5 . Виділено ОСОБА_1 в натурі 63/100 часток у вищезазначеному приміщенні, згідно першого варіанту висновку № 125-040 від 6 липня 2018 року судової будівельно-технічної експертизи, що складається з частини приміщення 17-4 - торгівельна зала - площею 46,03 кв.м; приміщення 17-7 - коридору площею 13,0 кв.м.; приміщення 17-8 - санвузлу площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-9 - коридору - площею 12,0 кв.м.; приміщення 17-10 кабінету, площею 12,1 кв.м.; приміщення 17-11 санвузлу, площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 9,0 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 11,5 кв.м.; приміщення 17-13 коридору, площею 10,3 кв.м.; приміщення 17-14 кабінету, площею 14,5 кв.м. Виділено ОСОБА_2 в натурі 37/100 часток у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 17 магазину АДРЕСА_6 , яке АДРЕСА_5 , яке складається з частин приміщення 17-4 - торговельної зали, площею 32,67 кв.м., приміщення 17-5 складу, площею 4,9 кв.м., приміщення 17-6 - торговельної зали, площею 39,6 кв.м. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлові приміщення АДРЕСА_1 магазину АДРЕСА_2 . Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 106441 грн. в якості компенсації за відступлення від ідеальних часток , які зберігаються на депозитному рахунку У ДСА України в Миколаївській області як залогові кошти від ОСОБА_1 згідно ухвали суду від 17 січня 2019 року. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права (розгляд судом незаявлених вимог) та неправильне застосування норм матеріального права, а саме неможливість виділення нерухомого майна, яка за розміром відповідала б розміру частки співласників у праві власності, відсутність його згоди на отримання грошової компенсації його частки в спільній частковій власності, не об`єктивне визначення вказаної компенсації, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов та обираючи перший варіант реального поділу нежитлового приміщення, викладений у висновку № 125-040 від 6 липня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що цей варіант забезпечує такий поділ, що є спільною частковою власністю, коли кожному із співвласників може бути виділено відокремлену (ізольовану) частину спірних приміщень із самостійним виходом, що на думку суду гарантує їх право власності як абсолютне і не створює у майбутньому підґрунтя для виникнення спору між сторонами. Також суд вважав, що обрання першого варіанту поділу відповідно до висновку експертизи від 6 липня 2018 року не призведе до погіршення технічного стану майна та не порушить порядку ведення господарської діяльності позивача. При цьому суд зазначив, що згідно технічного паспорту спірні приміщення, що виділяються відповідачу мають більшу (ніж адміністративна та допоміжна) торгівельну площу два торгівельні зали з виходом на центральну вулицю міста, загальною площею 118,3 кв.м., натомість у позивача значну частку складають саме допоміжні приміщення. За такого на думку суду, цей варіант передбачає приблизно рівнозначну частину основної площі у обох співвласників, до того ж оптимізується виділення у власність позивача найбільш можливої із запропонованих варіантів площі торгівельного залу, що є основним комерційним призначенням вказаного об`єкту.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

За змістом цих норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є співвласниками по 1/2 частки нежитлового приміщення АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , що складається з нежитлових приміщень загальною площею 213, 2 кв. м. на першому та другому поверхах житлового будинку літ. А-6.

Спірний об`єкт нерухомого майна є нежитловим об`єктом комерційно-торговельного призначення та має у своєму складі торговельні зали з виходом на центральну торгову вулицю міста - вулицю Соборну, а також приміщення адміністративного призначення.

Позивач і відповідач мають статус фізичної особи підприємця та мають право на зайняття оптовою торгівлею годинниками та ювелірними виробами, іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібною торгівлею годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах, роздрібною торгівлею уживаними товарами в магазинах, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до висновку №125-040 судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_1 від 21 травня 2018 року, складеного 6 липня 2018 року експертом судових експертиз ОСОБА_3 , існує два варіанти реального поділу спірного майна.

За першим варіантом поділу пропонується виділити одному із співвласників частину нежитлового об`єкту площею 77,17 кв.м., яка складається з частин приміщення 17-4 - торговельної зали, площею 32,67 кв.м., приміщення 17-5 складу, площею 4,9 кв.м., приміщення 17-6 - торговельної зали, площею 39,6 кв.м. Реальна частка складає -37/100, що на 13/100 менше від частки, що ідеально належить. Другому пропонується виділити частину нежитлового об`єкту площею 133, 43 кв. м., яка складається з частини приміщення 17-4 - торгівельна зала - площею 46,03 кв.м; приміщення 17-7 - коридору площею 13,0 кв.м.; приміщення 17-8 - санвузлу площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-9 - коридору - площею 12,0 кв.м.; приміщення 17-10 кабінету, площею 12,1 кв.м.; приміщення 17-11 санвузлу, площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 9,0 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 11,5 кв.м.; приміщення 17-13 коридору, площею 10,3 кв.м.; приміщення 17-14 кабінету, площею 14,5 кв.м. Реальна частка складає - 63/100, що на 13/100 більше від частки, що ідеально належить.

Другий варіант поділу, запропонований експертом, передбачає виділення одному із співвласників нежитлового об`єкту площею 83,85 кв.м., яка складається частин приміщення 17-4 - торговельної зали, площею 39,35 кв.м., приміщення 17-5 складу, площею 4,9 кв.м., приміщення 17-6 - торговельної зали, площею 39,6 кв.м. Реальна частка складає - 40/100, що на 10/100 менше від частки, що ідеально належить. Другому пропонується виділити частину нежитлового об`єкту площею 126,75 кв.м., яка складається з частини приміщення 17-4 - торгівельна зала - площею 39,35 кв.м; приміщення 17-7 - коридору площею 13,0 кв.м.; приміщення 17-8 - санвузлу площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-9 - коридору - площею 12,0 кв.м.; приміщення 17-10 кабінету, площею 12,1 кв.м.; приміщення 17-11 санвузлу, площею 2,5 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 9,0 кв.м.; приміщення 17-12 кабінету, площею 11,5 кв.м.; приміщення 17-13 коридору, площею 10,3 кв.м.; приміщення 17-14 кабінету, площею 14,5 кв.м. Реальна частка складає - 60/100 , що на 10/100 більше від частки, що ідеально належить.

Реальна вартість спірних нежитлових приміщень становить 4 482 988 грн., вартість 1 кв. м. по торговельним площам становить 28 748 грн., по адміністративним площам 11 724 грн.

Сума грошової компенсації по першому варіанту поділу:

- по торгівельним площам: розбіжність в більший бік у першого співвласника на 13.12 кв. м. вартістю 377 174 грн., тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику за розбіжність по торговельній площі 377 174 грн.

- по адміністративним площам: розбіжність в менший бік у першого співвласника становить 41, 25 кв. м. Вартістю 483 615 грн., тобто другий співвласник повинен виплатити першому співвласнику за розбіжність по адміністративній площі 483 615 грн.

Для другого варіанту поділу сума грошової компенсації становить:

- по торговельним площам: розбіжність в більший бік у першого співвласника на 19, 8 кв. м. Вартістю 569 210 грн., тобто перший співвласник повинен виплатити другому співвласнику за розбіжність по торговельній площі 569 210 грн.

- по адміністративним площам: розбіжність в менший бік у першого співвласника складає 41, 25 кв. м. Вартістю 483 615 грн., тобто другий співвласник повинен виплатити першому співвласнику за розбіжність по адміністративній площі 483 615 грн.

По першому та другому варіантам поділу спірних нежитлових приміщень, необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи на загальну суму 11 500 грн.: встановити перегородку в приміщенні торговельного залу літ. № 4 - 3500 грн., пробити дверний проріз з існуючого віконного прорізу в частину приміщення літ. № 4 8 000 грн.

В забезпечення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області 106441 грн. в якості компенсації за різницю у частках у праві спільної власності ( за першим варіантом експертизи ( 483 615 грн. - 377 174 грн. ) За другим варіантом експертизи компенсація, яку повинен сплатити перший власник другому (569 210 грн. - 483 615 грн.) жодною зі сторін не внесена.

Допитана у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_3 пояснила, що спірний об`єкт є нежитловим об`єктом комерційно-торговельного призначення та має у своєму складі торговельні зали з виходом на центральну торгову вулицю міста - вулицю Соборну, а також приміщення адміністративного призначення. При визначенні варіантів реального поділу цього об`єкту експерт не враховувала, що нежитлове приміщення є об`єктом комерційно-торгівельного призначення, а тому нею при реальному поділі цих приміщень не були враховані державні будівельні норми України для підприємств торгівлі (ДБН В 2.2-23:2009). При цьому експерт пояснила, що розробити варіанти поділу спірного приміщення так, щоб в кожному окремому об`єкті після поділу було дотримано ДБН В 2.2-23:2009 , не є можливим, оскільки такі варіанти потребують будівництва додаткових приміщень для облаштування евакуаційних виходів з дотриманням пожежних норм та правил, підсобних приміщень, санвузлу з дотриманням санітарних норм та інше. Запропоновані нею варіантами поділу цього нежитлового об`єкту, не дають можливість зокрема, відповідачу, використовувати виділені йому приміщення за цільовим призначенням, а саме як об`єкт комерційно-торгівельного призначення.

Крім того, можливість влаштування окремих систем життєзабезпечення об`єктів (водопостачання, водовідведення, опалення тощо) після їх поділу експертом не досліджувалась.

Експерт пояснила , що розробити варіанти реального поділу спірного об`єкту між його співвласниками , з врахуванням цільового призначення цього об`єкту та з дотриманням будівельних норм та правил, які пред`являються для підприємств торгівлі технічно не можливо.

Таким чином технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників відсутня.

Проте, вирішуючи спір суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що приміщення, які виділяються відповідачу не можуть бути ним використані за його цільовим призначенням, а саме як торгівельний об`єкт, оскільки не відповідають державним будівельним нормам для підприємств торгівлі, чим порушуються права останнього як співвласника приміщення магазину.

Не може бути й визначено порядок користування спірним приміщенням за варіантом висновку № 125-101 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по заяві приватної особи ОСОБА_2 від 26 жовтня 2018 року, складеного 17 грудня 2018 року експертом судових експертиз ОСОБА_3 , оскільки такі вимоги сторонами не заявлялись, а визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю технічної можливості реально поділити нерухоме майно відповідно до часток співвласників.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 13250 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна в натурі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 13250 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року.