Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 205/10677/14-ц

провадження № 61-27785св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2009 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_6 була укладена угода № 310064 та підписані додатки 1, 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою придбання автомобіля марки Chevrolet Epica базової комплектації через систему надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так». Угода укладена в рамках створеної ТОВ «Авто Просто» в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так». Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років.

У травні 2011 року ОСОБА_3 отримав автомобіль марки Chevrolet Epica, 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та зареєстрував його на своє ім'я у Дніпропетровському реєстраційно-екзаменаційному відділі управління Державної автоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області. В свою чергу ОСОБА_3 зобов'язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних внесків.

17 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_5, ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким останні зобов'язались відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Зазначалось, що ОСОБА_3 починаючи з червня 2013 року припинив сплачувати щомісячні внески.

Відповідачі свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на липень 2014 року становив 114 099 грн 20 коп.

Враховуючи вищевикладене ТОВ «Авто Просто» просило суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за угодою від 24 грудня 2009 року № 310064 у розмірі 114 099 грн 20 коп.

У лютому 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що кредитор порушив строк пред'явлення позову до них як поручителів.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у складі судді Басової Н. В. позов ТОВ «Авто Просто» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою від 24 грудня 2009 року № 3100064 у розмірі 114 099 грн 20 коп.

У іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір поруки, який укладено 17 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_5, ОСОБА_4, припиненим.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року стягнуто з ТОВ «Авто Просто» в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов укладеної угоди від 24 грудня 2009 року № 3100064 утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та визнаючи договір поруки припиненим, суд першої інстанції виходив із того, що свої вимоги до поручителів ТОВ «Авто Просто» пред'явило 22 грудня 2014 року, тобто поза межами передбаченого законом шестимісячного строку, а тому відсутні підстави для солідарного стягнення утвореної заборгованості з відповідачів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року апеляційні скарги ТОВ «Авто Просто» задоволено.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року скасовано.

Позов ТОВ «Авто Просто» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за Угодою № 3100064 від 24 грудня 2009 року у розмірі 114 099 грн 20 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ТОВ «Авто Просто» відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що направляючи вимоги про погашення заборгованості до позичальника та поручителів у липні 2014 році та звертаючись до суду із позовом у грудні 2014 року, ТОВ «Авто Просто» не пропустило передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк, оскільки пунктом 4.4 договору поруки від 17 травня 2011 року передбачено, що строк його дії встановлено до 31 грудня 2022 року, тому відсутні підстави для визнання вказаного договору поруки припиненим, а утворена заборгованість підлягає солідарному стягненню з позичальника та поручителів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість у розмірі 114 009 грн 20 коп. та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору поруки припиненим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року № 612/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення порушено норми матеріального права, а саме частину першу статті 559 ЦК України. У травні 2013 року поручителям стало відомо, що 28 грудня 2011 року ТОВ «Авто Просто» в односторонньому порядку змінило умови договору, замінивши розрахункову вартість автомобіля Chevrolet Epica на дорожчий Chevrolet Cruze J4MK57Q. Вказаними діями ТОВ «Авто Просто» змінили зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності позичальника та поручителів.

Також зазначає, що ТОВ «Авто Просто» порушено положення частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 останній платіж за укладеною угодою здійснив у квітні 2013 року, а ТОВ «Авто Просто» звернувся до поручителів лише у липні 2014 року з вимогою оплатити всю суму боргу, тобто з порушенням шестимісячного строку.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ТОВ «Авто Просто» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні апеляційного суду. Таким чином, вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 грудня 2009 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 була укладена угода з додатками № 1 і № 2, з метою придбання автомобіля марки Chevrolet Epica базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак», а в подальшому ОСОБА_3 отримав автомобіль марки ChevroletEpica, 2010 року випуску, та зареєстрував його на своє ім'я в Дніпропетровському реєстраційно-екзаменаційному відділі управління Державної автоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

17 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_7 і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручителі зобов'язалися відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з угоди від 24 грудня 2009 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на липень 2014 року існує заборгованість позичальника за вказаною угодою у розмірі 114 099 грн, яка відповідачами не оспорювалась.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4, підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель(частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Отже, правове значення має, чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя під час виконання боржником основного зобов'язання.

Згідно з додатком № 2 до угоди № 310064, який є невід'ємною її частиною, поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором.

Згідно з пунктом 3. 2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Пунктом 2.5 договору поруки сторони погодили, що протягом дії договору у випадках зміни умов угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадках зміни розміру зобов'язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов'язань, якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов'язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди, і не потребують внесення змін до цього договору. На внесення передбачених цим пунктом змін співпоручителі надають згоду під час підписання цього договору.

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Вказаний договір в цій частині не визнавався недійсним у встановленому законом порядку.

Зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителя і припинення поруки, оскільки поручитель, підписавши договір поруки, на такі зміни надав свою згоду.

Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 591/3876/16-ц (провадження № 61-1160свп17).

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що відбулась зміна основного зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності є безпідставними, оскільки з підписанням договору поруки було надано згоду на такі зміни.

Також не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про порушення ТОВ «Авто Просто» шестимісячного строку для звернення до поручителів з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4.4 договору поруки, строк дії даного договору до 31 грудня 2022 року.

30 липня 2014 року ТОВ «Авто Просто» направило ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 платіжні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 114 099 грн 20 коп. протягом десяти днів після отримання цієї платіжної вимоги, але не пізніше 09 серпня 2014 року (т. 1 а. с. 19-21).

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду із вказаним позовом 22 грудня 2014 року.

Положенням частини четвертої статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір поруки не є припиненим, оскільки ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду із вказаним позовом без порушення шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Враховуючи те, що розмір утвореної заборгованості заявником не оскажувався, в цій частині рішення апеляційного суду не переглядалось.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано стягнув солідарно з відповідачів утворену заборгованість у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за угодою від 24 грудня 2009 року № 310064.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович