Справа № 570/6003/18
Номер провадження 2/570/502/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В. 2/570/502/2019

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

07.12.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зазначила, що рішенням Рівненського районного суду від 02.03.2016 р. з відповідача стягнуто на її користь на утримання дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в сумі по 500 грн. Рішенням Рівненського районного суду від 18.10.2016 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття.

На даний час розмір аліментів призначений за рішеннями судів є недостатнім для утримання дітей. Діти проживають з позивачем. Витрати на їх утримання зросли. Змінилися норми СК України, якими врегульовано визначення розміру аліментів на утримання дітей. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працездатний, фізично здоровий, зобов`язань матеріального характеру ні перед ким немає.

Ухвалою судді 11.01.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 07.02.2019 р. з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоволити. Позивач вказує, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні 06.05.2019 р. вказала, що батька малолітнього сина ОСОБА_5 немає. Підтвердила відсутність будь-яких судових проваджень, невирішених спорів щодо батьківства малолітнього сина ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Відзиву до суд уне подано. Не заперечує проти задоволення позову щодо збільшення аліментів на користь його двох неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 . Пояснює, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_5 . Він не оскаржував а ні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18.10.2016 р. про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так само ним не оспорено його батьківство щодо дитини, батьком якої він є згідно свідоцтвва про народження дитини ОСОБА_5 . Крім того, вказує про наявність у нього ще однієї малолітньої доньки ОСОБА_6 від іншої жінки. На даний час він проживає ще з іншою жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей, але він їм не батько. Він не працює, хоча працездатний; часто хворіє, пояснює, що погано себепочуває після вживання алкогольних напоїв. Вказує, що немає будь-яких зобов`язань матеріального харектеру перед іншими особами. Він має намір виїхати за кордон на заробітки, однак немає такої можливості, офіційно не працює. Його мати працює та допомагає йому матеріально, також надає кошти його дітям, своїм онукам, які позивач ОСОБА_1 витрачає не за призначенням. В судових дебатах відніс вирішення позовних вимог на розсуд суду.

Вислухавши учасників справи, дослідивши докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області справа №570/4039/15-ц від 02.03.2016 р. з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі по 500 грн., починаючи з 05.10.2015 р. і до повноліття дитини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області справа №570/4352/16-ц від 18.10.2016 р. з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Розірвано шлюб з ОСОБА_1 Рішення суду набрало законної сили 31.10.2016 р.

Позивач та відповідач пояснили, що у новому зареєстрованому шлюбі не перебувають. Неповнолітні діти проживають з позивачем, що відповідачем не заперечується.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що має ще одну малолітню доньку ОСОБА_10 , однак будь-яких доказів щодо вказаної обставини до суду не подано. Крім того, вказує, що проживає разом у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей від іншого чоловіка.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

На даний час положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працює, суду джерело та розмір своїх доходів не вказав. Одночасно, вказуючи про свій незадовільний стан здоров`я, про що подно медичні довідки. З пояснень відповідача неможливо встановити джерело та розмір його доходу, зокрема і витрати на його лікування, проживання.

З пояснень відповідача ОСОБА_2 встановлено, що він будь-яких матеріальних зобов`язань на даний період немає.

Згідно ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 не працює, останній не доводить джерело походження для оплати витрат, тому суд не обмежується розміром його заробітку, який у судовому засіданні відповідач суду так і не повідомив.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні відповідач не заперечив щодо визначених позивачем аліментів у збільшеному розмірі по 1100 грн. на дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_4 щомісячно, не спростовував доводи позивача щодо підстав позову.

Одночасно відповідач заперечує своє батьківство відносно малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Свідоцтві про народження якого, виданого Виконавчим комітетом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 03.12.2014 р. батьком вказаний він - відповідач ОСОБА_2 .

Суд критично оцінює невизнання відповідачем позову в частині збільшення розміру аліментів на малолітьного сина ОСОБА_5 через невизнання свого батьківства, оскільки у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 підтвердили відсутність будь-яких звернень, відкритих судових проваджень чи невирішених спорів щодо батьківства відповідача чи іншої особи. Відповідачем не оскаржувалося рішення Рівненського районного суду Рівненської області справа №570/4352/16-ц від 18.10.2016 р. про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.09. 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили ІНФОРМАЦІЯ_6 р. та перебуває на виконанні.

Слід вказати, що відповідно до ст. 140 СК України стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Тому заперечення відповідача щодо батьківства відносно малолітнього ОСОБА_5 , спростовуються на момент розгляду справи в суді існуванням таких юридичних фактів як Свідоцтво про народження ОСОБА_9 , де вказано батьком відповідача та рішення суду про стягнення на його користь з відповідача аліментів. Відсутність будь-якого провадження чи спору щодо батьківства не мають ставати у залежність від наведених життєвих обставин платника аліментів.

Враховуючи обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, збільшення витрат на утримання дітей, зміну сімейного стану одержувача аліментів, те що відповідач є працездатним, може працювати і отримувати дохід, та виконувати обов`язок по утриманню дітей, батьком яких він є згідно свідоцтв про народження дітей, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів за положеннями ст. 192 СК України та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі по 1100 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 (п.23) передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.03.2016 р. у цивільній справі №570/4039/15-ц та рішення Рівненського районного суду від 18.10.2016 р. у цивільній справі №570/4352/16-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення кожною з дітей повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Рівненського районного суду судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 10.05.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.