Номер провадження: 22-ц/813/1625/19
Номер справи місцевого суду: 497/1778/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» звернувся до Болградського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції виходив з:

-відсутності реєстрації обтяження, внаслідок чого таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом;

-відсутності відомостей щодо виконання або невиконання боржником ОСОБА_1 його кредитних зобов`язань перед позивачем станом на момент звернення до суду позивачем з даним позовом, у тому числі коштами та іншим майном, що перевірити суд позбавлений можливості із-за неявки до суду відповідача ОСОБА_1 , про сповіщення якого щодо розгляду судом справи відносно його прав і обов`язків матеріали справи не містять відомостей;

- недоведеності недобросовісності відповідача ОСОБА_2 як набувача та теперішнього власника зазначеного автомобіля, що не перебуває у кредитних правовідносинах з позивачем, не є поручителем у кредитних правовідносинах між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 ,

-спливу строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду більше ніж через три роки після придбання ОСОБА_2 спірного автомобілю.

Проте судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що:

- 20 червня 2014 року між ПАТ "КРЕДОБАНК", Кіровоградським відділенням Центральної його філії (м.Кіровоград, пров.Центральний,1а, код ЄРПОУ 22360822, МФО 325365) в особі регіонального менеджера відділу продажу Департаменту кредитування Рибалка О.М., що діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), був укладений Кредитний договір №3970.10.00.2103, згідно якого ОСОБА_1 отримав 199251,35грн. кредитних коштів (а.с.14-17), та у забезпечення цих зобов`язань ОСОБА_1 уклав в цей же день з представником Департаменту автокредитування ПАТ "КРЕДОБАНК" ОСОБА_3 . (заставодержатель - ПАТ "КЕДОБАНК" - м.Львів, вул.Сахарова,78, код ЕДРПОУ 09807862, МФО 325912, Кіровоградське відділення Центральної його філії - м.Кіровоград, пров.ЦентральнийДа, код ЄРПОУ 22360822, МФО 325365), - договір застави транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO білого кольору 2014 року випуску номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (а.с. 18-23).

-згідно з копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №44516177 від 20.06.2014 року, наданого представником позивача (а.с.24), до Державного реєстру обтяжень внесено реєстраційний запис про заборону відчуження, параметрами якого є: вид обтяження - приватна, термін дії - до 20.06.2019 року, обтяжувач - Центральна філія публічного Акціонерного Товариства "Кредобанк", код:22360822, м.Львів, вул.Наливайка,6 (!!!!), звернення стягнення - не зареєстроване.

Згідно заяви юридичної особи ПАТ "КРЕДОБАНК" (усі великі літери в назві), що звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову, її ЄДРПОУ становить 09807862 (розташована на вул.Сахарова,78 в м.Львів), проте ЄДРПОУ юридичної особи, з якою ОСОБА_1 укладалася угода про заставу майна, - зазначено у реєстрі обтяжень, згідно "ВИТЯГУ", - як 22360822, і має назву Центральна філія ПАТ "Кредобанк" (усі літери у назві маленькі окрім першої), - що, можливо, вплинуло на вирішення питання про наявність арешту на майно - автомобіль- при його реалізації відповідачем Шубним відповідачу ОСОБА_2 , і надати цьому оцінку у даному судовому засіданні суд позбавлений можливості, оскільки ці розбіжності не були розглянуті Кіровським районним судом м. Кіровоград при ухваленні заочного рішення 14 травня 2015 року, та щодо цих розбіжностей відсутні пояснення в матеріалах даної справи. Таким чином, ці розбіжності вказують на неточність, припущення стосовно певних відомостей, які суд не може покласти в основу правомірного та повного рішення.

Чинним законодавством України врегульовано способи і порядок звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов`язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2)утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів те реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувана про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до Договору застави обов`язок заставодавця не відчужувати Предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (не передавати в оренду, найм, не передавати в наступну заставу), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження Предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це Заставодержателя, передбаченого п.4.1.4 Договору, кореспондує право Заставодержателя достроково звернути стягнення на предмет застави у разі порушення Заставодавцем обов`язків, встановлених Договором застави.

Апеляційним судом отримано відповіді з Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький про наявність незакінченого виконавчого провадження з примусового стягнення виконавчого листа, виданого Кіровським райсудом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КредоБанк» заборгованості у розмірі 208 590,38 грн. та судового збору 2 085,90 грн., а всього 210 676,28 грн. Вказане виконавче провадження відкрито 30.07.2015 року і 01.09.2015 року оголошено у розшук майно боржника, а саме автомобіль VOLKSWAGEN POLO білого кольору 2014 року випуску номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . 23.09.2015 року винесено постанову про примусовий привід боржника. На час надання відповіді - 06.12.2018 року транспортний засіб не розшукано, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда - не виконано (а. с. 167).

Також витребувано інформацію з Головного сервісного центру МВС України, відповідно до якої предмет застави - автомобіль VOLKSWAGEN POLO, первісно зареєстрований за ОСОБА_1 05.08.2014 року був знятий з реєстраційного обліку для реалізації з наданням права користування автомобілем довіреній особі - ОСОБА_4 , після чого 09.09.2014 року автомобіль був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 на підставі довідки від 28.08.2014 року Одеської філії ПП «ВТП «Гермес».

Будь-які докази отримання попередньої письмової згоди на розпорядження автомобілем Заставодержателя в матеріалах справи відсутні, а сам Заставодержатель наявність такої згоди заперечує.

Таким чином з встановлених у справі обставин вбачається, що:

- ОСОБА_1 , будучи позичальником за кредитним договором від 20.06.2014 року, придбав за кредитні гроші автомобіль VOLKSWAGEN POLO, який того же дня передав у заставу Банку, після чого не виконуючи основне зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, одночасно порушив умови договору застави та без отримання згоди заставодержателя, зняв заставний автомобіль з реєстрації для продажу та через торгову організацію здійснив його відчуження;

- ОСОБА_2 не представила доказів про відсутність на дату придбання спірного автомобілю відповідних обтяжень згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, внаслідок чого немає підстав для висновку, що при придбанні спірного автомобіля у власність, ОСОБА_2 вжила притаманну добросовісному набувачу достатню обачність щодо здійснення перевірки наявності обмежень у Державному реєтрі обтяжень рухомого майна;

-Заставодержатель звернувся до суду до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і отримавши заочне рішення суду, яке вступило в законну силу, звернувся з заявою про його примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. Проте державний виконавець, не встановивши наявності майна у боржника, оголосив майно боржника у розшук. На даний час майно не розшукано, а рішення суду - не виконано.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

За змістом частин першої-другої статті 9 ЗаконуУкраїни «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором (ч. 6 та ч.7 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Більше того, нормами чинного законодавства заставодержателю надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж предмета такого обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах (постанова Верховного Суду України від 06 березня 2013 року у справі № 6-10цс13).

В контексті даної справи згідно з умовами договору застави, укладеного між сторонами, звернення стягнення та предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним зі способів: у судовому порядку - за рішенням суду; у позасудовому - на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У статті 321 ЦК України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-ІУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (постанова Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13).

Вирішальне значення в даному випадку має наявність не припиненого обтяження при реалізації заставного майна, внаслідок чого застава не припиняється і зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи та на неї може бути звернено стягнення.

Оскільки основне зобов`язання виконано не було, а реалізація заставодавцем предмету застави відбулася без згоди заставодержателя, то така реалізація не припинила в розумінні п. 6.2 Договору чинність, як права застави, так і самого Договору застави, і, як слідство, не припинило обтяження у вигляді заборони відчуження.

Тому застава в даному випадку зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення.

Сам по собі факт зазначення у витязі про обтяження спірного автомобілю, як предмета застави, обтяжувачем Центральну філію ПАТ «Кредобанк» не впливає на дійність вказаного обтяження щодо спірного автомобілю, яке зареєстроване в порядку застави рухомого майна за договором від 20.06.2014 року, оскільки реєстрація обтяжувачем філії Банку, не позбавляє Банк статусу заставодержателя і не перешкоджає звертатися за судовим захистом про звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи наведене, вимоги «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження є обґрунтованими.

Судова колегія звертає увагу, що перебіг позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові і може застосовуватися лише у разі обґрунтованості заявлених вимог у разі подання або здійснення відповідної заяви стороною до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі по суті заявлених вимог і тому не є юридичною підставою припинення зобов`язання в розумінні глави 50 ЦК України. Не визначено сплив позовної давності підставою для припинення застави і умовами Договору застави від 20.06.2014 року.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач своєчасно звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і дізнався про відсутність заставного майна вже під час виконавчих дій в порядку примусового виконання заочного рішення під час якого майно боржника 01.09.2015 року було оголошено у розшук.

До суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави позивач звернувся у листопаді 2017 року - в межах 3 річного строку, який обчислюється з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Початком обчислення позовної давності у відповідності до представлених доказів судова колегія вважає дату оголошення державним виконавцем майна боржника ОСОБА_1 , якому первісно належав спірний автомобіль, у розшук у зв`язку з невиявленням майна, яке належить боржнику.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для висновку про сплив позовної давності.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог та звернення стягнення на предмет застави, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення апеляційним судом нового судового рішення, яким позов задоволено, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» підлягає стягненню у рівних частках судовий збір за подання позову до суду першої інстанції - 1 600 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 400 грн., а всього 4 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN POLO білого кольору 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» за кредитним договором № 3970.10.00.2103 від 20.06.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір за подання позову до суду та за подання апеляційної скарги на рішення суду в загальній сумі 4 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова