Справа № 345/3340/19
Провадження № 22-ц/4808/1240/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Ясеновенко Л.В.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 та його представників

заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокенференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», Відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року, ухвалене суддею Юрчак Л. Б.. в м. Калуш,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», Відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, звернувся з заявою про встановлення факту батьківства.

Заява мотивована тим, що він з березня 2017 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку ОСОБА_4 . ОСОБА_3 на момент народження доньки перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , останній був записаний батьком ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер .У зв`язку з тим, що мати малолітньої дитини ОСОБА_4 неналежно виконувала свої обов`язки, дитина була відібрана у неї соціальними службами м.Львова та поміщена у дитячий будинок . Зараз дитина перебуває у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». З метою забезпечення батьківського піклування щодо ОСОБА_4 , реалізації заявником батьківських прав щодо дитини, зокрема права на виховання, матеріальне забезпечення, спілкування, охорона та захист інших прав дитини, просить встановити факт родинних відносин , а саме - свого батьківства щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», Відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту батьківства.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не може звернутись в суд з позовом в порядку ч. 4 ст. 128 СК України, оскільки такий позов приймається, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері, яка не перебуває у шлюбі. ОСОБА_3 на момент народження доньки перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , останній був записаний батьком ОСОБА_3 . За змістом ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер. Апелянт вважає себе батьком дитини, проте не може звернутись в суд з позовом до ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_3 не оспорює факту батьківства заявника. Справа не може розглядатись в порядку позовного провадження, оскільки відсутній спір про право.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу..

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті лише заяви про встановлення факту батьківства (материнства) у разі смерті батька чи матері дитини, для підтвердження факту батьківств (материнства) померлої особи щодо дитини. Подана ОСОБА_1 заява таких відомостей не містить. Водночас, встановлення факту батьківства тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття дитиною по відношенню до батька, факт батьківства якого просять встановити, відповідних прав на утримання, спадкових прав тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Оскільки із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин-батьківства, вбачається спір про право, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для залишення заяви без розгляду. Роз`яснено заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Проте з таким висновком погодитись не можна, так як суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 18 квітня 2019 року батьками дитини вказані: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 (а.с.8).

Актовий запис про народження дитини у матіралах справи відсутній.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 05 грудня 1996 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частини перша та друга статті 128 Сімейного кодексу України передбачають, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 129 того ж кодексу особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Отже, особа, яка вважає себе батьком дитини, належить до кола осіб, які можуть подати заяву про встановлення факту батьківства.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно ч.1, п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов до передчасних висновків про необхідність розгляду заяви ОСОБА_1 у порядку позовного провадження, оскільки судом не було зазначено, між ким виник спір про право. Зазначене унеможливлює розгляд справи за правилами позовного провадження через відсутність відповідачів.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала Калуського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 постановлена з порушенням вимог процесуального закону, тому її слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384, 390,391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складений 03 жовтня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

В.А.Девляшевський

Л.В.Ясеновенко