Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 279/10692/15-ц

провадження № 61-20124св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Коростенський міжрайонний прокурор в інтересах держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області,

відповідачі: Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27, ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року у складі судді Шульги О. М. та рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кочетова Л. Г., Микитюк О. Ю., Шевчук А. М., та касаційну скаргу ОСОБА_17 , подану представником ОСОБА_18 , на рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кочетова Л. Г., Микитюк О. Ю., Шевчук А. М.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Коростенський міжрайонний прокурор в інтересах держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду із позовом до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Коростенська районна державна адміністрація), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , про визнання протиправним і скасування розпорядження, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування земельних ділянок.

Вимоги обґрунтовував тим, що розпорядженням Коростенської районної державної адміністрації від 22 грудня 2009 року № 696 затверджено матеріали вибору місця розташування земельних ділянок і надано дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,0 га за рахунок земель запасу Бондарівської сільської ради Коростенського району Житомирської області (далі - Бондарівська сільська рада) таким особам: ОСОБА_20, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12

У подальшому розпорядженням Коростенської районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року № 119 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Бондарівської сільської ради.

На підставі зазначеного розпорядження державним реєстратором реєстраційної служби Коростенського МРУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки.

19 грудня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1.

18 грудня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_2.

26 грудня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_3.

26 грудня 2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_4.

18 грудня 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_5.

18 грудня 2013 року ОСОБА_21 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_6.

18 грудня 2013 року ОСОБА_10 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_7.

17 грудня 2013 року ОСОБА_11 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_8.

17 грудня 2013 року ОСОБА_12 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_9.

17 грудня 2013 року ОСОБА_13 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_10.

18 грудня 2013 року ОСОБА_14 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_11.

18 грудня 2013 року ОСОБА_15 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_12.

18 грудня 2013 року ОСОБА_16 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_13.

20 грудня 2013 року ОСОБА_19 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_14.

17 січня 2014 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 вказані земельні ділянки (договори дарування № № 101-114), за яким було зареєстроване право власності на них .

Прокурор вважав, що розпорядження Коростенської районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року № 119 є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте з порушенням вимог Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та Закону України «Про землеустрій», а саме: зазначені земельні ділянки були передані громадянам у власність без розробки проектів їх відведення з огляду на те, що такі проекти відсутні.

Крім того, частина спірних земельних ділянок (ділянки, які були передані ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ) належала до земель резервного фонду, однак лише троє осіб, яким були надані у власність ці земельні ділянки, проживали та працювали на території Бондарівської сільської ради ( ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ).

Ураховуючи наведені обставини, прокурор просив:

визнати протиправним і скасувати розпорядження Коростенської районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року № 119 про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зазначеним громадянам;

скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на спірні земельні ділянки;

витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави земельні ділянки, визнавши за державою право власності на них.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року у задоволенні позову Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області відмовлено.

Суд першої інстанції зробив висновок про недоведеність належними і допустимими доказами факту незаконності передачі спірних земельних ділянок у власність відповідачів і третіх осіб.

Іншою підставою для відмови у задоволенні позову став пропуск позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявили ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження Коростенської районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року № 119 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

Скасовано рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_1 від 16 грудня 2013 року № 9119130, на підставі якого отримано свідоцтво про право власності від 16 грудня 2013 року № НОМЕР_15, на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Бондарівської сільської ради.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області земельну ділянку площею 2,0000 га, визнавши за державою Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області право власності на вказану земельну ділянку.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що передача спірних земельних ділянок у власність третіх осіб відбулася з порушенням вимог земельного законодавства, а саме: за відсутності проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що є підставою для часткового визнання незаконним і скасування розпорядження районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року.

Ураховуючи те, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції власниками земельних ділянок були ОСОБА_17 , якого у суді першої інстанції залучено в якості третьої особи, а не співвідповідача, та ОСОБА_1 , з незаконного володіння останнього підлягає витребуванню земельна ділянка на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області із визнанням за державою в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області права власності на цю ділянку та скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд зазначив, що місцевий суд безпідставно застосував до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, оскільки у матеріалах справи відсутні відомості про те, що прокурору було відомо про порушення вимог закону у строк, який перевищує загальну позовну давність.

Короткий зміст касаційних скарг

У травні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_17 , у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

Крім того, надійшла касаційна скарга заступника прокурора Житомирської області, у якій він порушує клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині незадоволених позовних вимог із направленням справи в цій частині на новий розгляд до місцевого суду, вважаючи оскаржені рішення незаконними та необґрунтованими.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року та від 02 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року призначено до судового розгляду.

Справу № 279/10692/15-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги ОСОБА_17

Представник ОСОБА_17 зазначає, що при апеляційному перегляді справи апеляційний суд помилково не врахував заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки очевидним є її пропуск. З урахуванням повноважень прокуратури здійснювати щоквартальні перевірки законність рішень органів місцевого самоврядування такий строк закінчився 30 червня 2013 року.

Наголошує на тому, що прокурор неправильно визначив коло відповідачів у справі. Оспореним розпорядженням були передані земельні ділянки 37 громадянам, у той час як позовні вимоги стосувалися лише 15 осіб. Крім того, до моменту подання даного позову - 04 червня 2015 року він ( ОСОБА_17 ) став власником витребуваних у ОСОБА_2 земельних ділянок, тому вимоги до останнього є безпідставними.

Крім того, прокурор не надав належних і допустимих доказів вибуття земельних ділянок з володіння держави поза її волею.

На переконання заявника, апеляційний суд скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області

У касаційній скарзі прокурор посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не розглянув його клопотання про залучення ОСОБА_17 співвідповідачем у справі, яке він подавав двічі.

Натомість міськрайонний суд у порушення вимог процесуального права залучив ОСОБА_17 в якості третьої особи.

У разі правильного вирішення місцевим судом питання про заміну відповідача позов був би задоволений у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, вважає доцільним направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог з урахуванням його заяви про заміну відповідача.

Короткий зміст заперечень

Від керівника Коростенської місцевої прокуратури надійшли заперечення, у яких він просить касаційну скаргу ОСОБА_17 залишити без задоволення, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Обставини справи

Суди встановили, що розпорядженням голови Коростенської районної державної адміністрації від 22 грудня 2009 року № 696 затверджено матеріали вибору місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтованою площею по 2,0 га за рахунок земель запасу Бондарівської сільської ради: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_28 , ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24, ОСОБА_8, ОСОБА_29

Розпорядженням голови Коростенської районної державної адміністрації від 26 лютого 2010 року № 119 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Бондарівської сільської ради.

У подальшому державним реєстратором реєстраційної служби Коростенського МРУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за зазначеними особами.

19 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_2 .

26 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_3 .

26 грудня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_4 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_5 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_6 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_7 .

17 грудня 2013 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_8 .

17 грудня 2013 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_9 .

17 грудня 2013 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_10 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_11 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_12 .

18 грудня 2013 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_13 .

20 грудня 2013 року між ОСОБА_19 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_14 .

У свою чергу 17 січня 2014 року ОСОБА_3 подарував належні йому земельні ділянки ОСОБА_2 (договори дарування № № 101-114).

За ОСОБА_2 . було зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 1,3971 га і 0,6029 га.

У подальшому об`єднано земельні ділянки, які належать ОСОБА_2 , в три ділянки площею 10,6028 га, 11,3972 га та 10,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; державним реєстратором реєстраційної служби Коростенського МРУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

04 червня 2015 року право власності на земельні ділянки, які раніше належали ОСОБА_2 , зареєстровано за ОСОБА_17

Вважаючи, що передача спірних земельних ділянок була здійснена з порушенням норм земельного законодавства, прокурор, який діяв в інтересах держави Україна в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, подав до суду даний позов.

Зокрема, на підтвердження своїх вимог прокурор надав лист відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури Коростенської районної державної адміністрації від 26 січня 2015 року № 02-13/32 про те, що погодження до проектів відведення земельних ділянок на території Бондарівської сільської ради громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_26 , ОСОБА_1 протягом 2009-2010 років не видавались (т. 1, а. с. 16).

Також посилався на те, що відповідно до акту про відсутність документації із землеустрою від 17 червня 2013 року в архіві Управління Держземагентства у Коростенському районі відсутня інформація про існування проектів із землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок (т. 1, а. с. 19-21).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представники ГУ Держгеокадастру у Житомирській області і ОСОБА_2, а також ОСОБА_1 подали заяви про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Крім того, 10 листопада 2016 року та 27 січня 2017 року прокурор звертався до суду першої інстанції з клопотаннями про залучення належного відповідача ОСОБА_17 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржені судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог і пропуску позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявили ГУ Держгекадастру, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд вважав, що позивач належними і допустимими доказами довів неправомірність передачі спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , що є підставою для часткового визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження Коростенської районної державної адміністрації, а також витребування земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави із визнанням за нею права власності на цю ділянку та зі скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив із того, що останній відчужив решту спірних земельних ділянок ОСОБА_17 , до якого вимоги прокурором не заявлялися.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що застосування наслідків пропуску позовної давності до спірних правовідносин є безпідставним, оскільки у справі відсутні відомості про те, що прокурору було відомо про вказані порушення вимог закону в строк, який перевищує позовну давність.

Чинне на той момент законодавство не передбачало обов`язкового проведення перевірки прокуратурою відповідності вимогам закону усіх розпоряджень, які видавалися органами державної влади, та дотримання встановленої законом процедури при їх винесенні.

Проте з такими висновками судів не можна погодитися.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду (частина перша статті 46 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання позову).

Частиною другою статті 45 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання позову, передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процессу (частина четверта статті 23 Закону).

Суди не встановили факт наявності в прокуратури повноважень на подачу даного позову та не врахували, що в порушення вимог абзацу третього частини другої статті 45 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання позову) та частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Коростенський міжрайонний прокурор не надав письмової згоди ГУ Держгеокадастру у Житомирській області на здійснення прокурором представництва інтересів в суді та не повідомив попередньо, до звернення з даним позовом до суду, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про таке звернення.

Згідно з частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та ОСОБА_17 , подану представником ОСОБА_18 , задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року скасувати.

Справу № 279/10692/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат