Головуючий у 1-й інстанції Кулик С.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства «Маріупольтеломережа»

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року, ухвалену у складі судді Кулик С.В.,

по цивільній справі

за заявою Комунального комерційного підприємства «Маріупольтеломережа»

про видачу судового наказу

про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги по теплопостачанню

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

В серпні 2019 року ККП «Маріупольтепломережа» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги по теплопостачанню в розмірі 7378,74грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 153,93грн., інфляційних втрат у розмірі 458,01грн., куди увійшла заборгованість за договором між сторонами від 10.08.2018р. про реструктуризацію заборгованості в сумі 3571,33грн., яка утворилась станом на 01.08.2018р. і яку споживач повинен був сплатити в строк до 31.07.2019р., а також заборгованість за поточними платежами в подальший період з 01.08.2018р. по 01.08.2019р. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань заявник просив видати судовий наказ про стягнення загальної суми заборгованості і відшкодувати понесені витрати з оплати судового збору 192,10грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 серпня 2019 року ККП «Маріупольтепломережа» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги по теплопостачанню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ККП «Маріупольтепломережа», суд першої інстанції вбачив заявлення ККП «Маріупольтепломережа» вимоги про стягнення з боржника заборгованості за оплату послуг по теплопостачанню в розмірі 7378,74 грн., до складу якої увійшла заборгованість станом на 01.08.2019р. у розмірі 3571,33грн., втілена у договорі про реструктуризацію заборгованості № 325 від 10.08.2018р., з якого не вбачається, за який саме період утворилась вказана заборгованість. Суд вважав, що заявник звернувся із заявою із пропуском загального трирічного строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, що згідно із п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі заявник - ККП «Маріупольтепломережа», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує, що строк позовної давності у даному випадку перервався у зв`язку з укладенням договору про реструктуризацію від 10.08.2018р., тобто визнанням ОСОБА_1 боргу, що суд залишив поза своєю увагою. Вважає заборгованість, втілену у договорі про реструктуризацію, безспірною, що з урахуванням вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦК України може бути стягнута з відповідача за судовим наказом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою до перегляду ухвали суду першої інстанції.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, між ККП «Маріупольтепломережа» та ОСОБА_1 10.08.2019р. укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 325, за яким споживач зобов`язався сплачувати поточні платежі за послугами централізованого опалення/постачання гарячої води із сумою щомісячного платежу реструктуризованої заборгованості, яка утворилась в загальній смі 3571,33грн. станом на 01.08.2018р. (а.с. 3).

Згідно розшифровки особистого рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 заборгованість станом на серпень 2019р., підсумована із заборгованістю за договором про реструктуризацію заборгованості від 10.08.2018р., становить 7378,74грн., до яких додано обчислення 3% річних - 153,93грн. та інфляційні втрати - 458,01грн. (а.с. 4-6).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту заяви, заявник просив стягнути за судовим наказом з ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання (центральне опалення/постачання гарячої води), яка утворилась станом на 01.08.2019р., а також заборгованість за подальший період з 01.08.2018р. по 01.08.2019р.

Як судом першої інстанції, так і апеляційним судом з наданих заявником матеріалів не відшукано достеменних даних, за який саме період утворилась заборгованість у розмірі 3571,33грн., що відзначено в тексті договору про реструктуризацію.

Тож, питання заявленого спірного періоду часу утворення заборгованості підлягає з`ясуванню не в форматі видання судового наказу, а в порядку позовного (загального чи спрощеного) провадження із з`ясуванням позиції сторін, наявності доводів і заперечень, тобто з дотриманням процесуальних гарантій права на судовий захист.

В апеляційній скарзі заявник посилається на безспірність втіленої в договорі від 10.08.2018р. суми заборгованості, яку визнав боржник.

З таким доводом колегія суддів не може погодитись, оскільки за своєю природою договір про реструктуризацію заборгованості віднесений до категорії оспорюваних правочинів (ч. 3 ст. 215 ЦК України) і боржник вправі заперечувати проти його умов. Боржник в даному випадку має право як погодитись із тезою про безспірність його зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості, так і заперечувати проти суми, періоду заборгованості, користуючись правами і можливостями, в тому числі і унормованими ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Такі питання не можуть бути з`ясовані в площині безумовної видачі судом наказу про стягнення заявленої суми заборгованості.

Більш того, само твердження в заяві ККП «Маріупольтепломережа» про видачу наказу з приводу того, що споживачем ОСОБА_1 не виконуються умови цього договору про реструктуризацію заборгованості опосередковано окреслюють ситуацію, при якій споживачем не визнаються положення цих умов. Доказів на підтвердження часткового погашення обумовленої договором суми заявником не долучалося до заяви.

Ці питання, поряд із з`ясуванням періоду утворення заборгованості, також мають бути з`ясовані під час розгляду спору, що вирішується в позовному провадженні.

В апеляційній скарзі заявник вказує на те, що в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України укладенням договору про реструктуризацію заборгованості переривається сплив строк позовної давності. Але до такого висновку суд міг дійти лише після з`ясування всіх обставин справи, перевірки заявлених вимог і заперечень сторін, їх аргументів, пояснень і міркувань щодо предмета спору, що притаманно позовному провадженню і неможливо учинити в формі видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ККП «Маріупольтепломережа», як на підставу вимог про видачу судового наказу, посилається на надання засвідченої копії укладеного із ОСОБА_1 договору в письмовій формі, за яким виникала грошова вимога.

Втім, колегія суддів вважає такі доводи юридично неспроможним, оскільки п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено можливість видання судового наказу, якщо заявлено грошову вимогу, що ґрунтується на письмовому договорі, до юридичної особи або фізичної особи-підприємця. А відомості про те, що ОСОБА_1 є за своїм статусом фізичною особою-підприємцем у справі відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Тож, за грошовими вимогами за договором про реструктуризацію заборгованості від 10.08.2018р., пред`явленими заявником до фізичної особи ОСОБА_1 , не може бути виданий наказ, оскільки ККП «Маріупольтепломережа» заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Ухвала суду за наслідками розв`язання питання про видачу судового наказу в цій частині відповідає вимогам процесуального закону.

Разом з тим, з твердженням суду першої інстанції про пропуск заявником загального трирічного строку позовної давності і посиланням на п. 5 ч. 1 ст.165 ЦПК України колегія суддів не погоджується, але це не призвело до неправильного вирішення питання, оскільки вірним є висновок суду щодо неможливості видання наказу за виниклими конкретними спірними відносинами, що спирається, як встановлено апеляційним судом, на положення ст. 161, п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості, як втіленої в договорі про реструктуризацію заборгованості, так і подальшої заборгованості з оплати послуг з теплопостачання взаємопов`язані, то колегія суддів з огляду на положення ч. 3 ст. 165 ЦПК України впевнюється, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, у зв`язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2019 року.

Судді: С.А.Попова

Т.І.Биліна

І.П.Мироненко