АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/729/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

боржник - публічне акціонерне товариство «Азот»;

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року постановлену у складі судді Шиповича В.В. у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу відносно боржника публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2019 року ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ПАТ «Азот» заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що з 31 жовтня 2005 року по 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Азот». 19 квітня 2017 року його було звільнено з посади за власним бажанням. Заявник стверджує, що після його звільнення з ним не було проведено розрахунок по заробітній платі. Загальна сума заборгованості становить 34925,90 грн.

Просив суд видати судовий наказ про стягнення з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 34925,90 грн. та 523028,34 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив суд скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ЦПК України не містить норму, які саме суми є незначними в розумінні частини 3 статті 19 ЦПК України. Спору між ПАТ «Азот» та ОСОБА_1 щодо суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати немає, Вона чітко визначена і становить 34925,90 грн. Надані довідки про доходи відповідають дійсності і є вірними.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановлена судом першої інстанції ухвала не відповідає зазначеним вище вимогам.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України. Надані ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог документи є суперечливими та не в повній мірі підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а в межах наказного провадження уточнення вказаних відомостей неможливо. Справа за заявою ОСОБА_1 не є безспірною, а розмір заявленої заявником до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку не може бути визнано незначним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Азот».

Наказом №284-ВК від 11 квітня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника технічного директора з розвитку та інвестицій ПАТ «Азот» за власним бажанням.

Відповідно до довідки №339 від 28 лютого 2019 року заборгованість з заробітної плати складає 34925,90 грн

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Тобто, коли відсутній спір щодо права на таку заробітну плату та щодо її розміру. Тобто боржник визнає право стягувача на отримання такої виплати, нарахував цю виплату та боржник не має заперечень щодо розміру нарахованої виплати.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами. Це дозволяє визначити певні особливості процесу доказування заявником обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог: докази мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження і аналізу; докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вимог заявником надано докази про перебування в трудових відносинах з ПАТ «Азот» та довідки заборгованості нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 165 ЦПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Суд першої інстанції на вище зазначене не звернув увагу, внаслідок чого прийшов до передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом були порушені норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу відносно боржника публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку - скасувати, справу направити до суду першої для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до положень статті 389 ЦПК України не підлягає.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В.Сіренко

Т.Л. Фетісова