Провадження № 2/344/393/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 у зверненні від 25.10.2016 року під назвою Про пропонування участі у корупційних діях та зловживання службовим становищем начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 . адресованому Премєр Міністру України Гройсману В.Б., Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 .; зобовязання публічно вибачитися за нанесення образ та поширення неправдивої інформації; зобовязання спростувати поширену інформацію, шляхом направлення відповідного листа до Премєр Міністра України Гройсмана В.Б., Начальника головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 із зазначенням в тексті листа: що вся викладена інформація у зверненні від 25.10.2016 року є недостовірною; заборону вчиняти дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, що виражаються в грубому спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача; стягнення 100 000,00 грн. моральної шкоди; стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 у зверненні від 25.10.2016 року під назвою Про пропонування участі у корупційних діях та зловживання службовим становищем начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 . адресованому Премєр Міністру України Гройсману В.Б.; Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 .; зобовязання публічно вибачитися за нанесення образ та поширення неправдивої інформації шляхом направлення позивачу особисто підписаного листа з таким вибаченням; зобовязання спростувати поширену інформацію, шляхом направлення відповідного листа до Премєр Міністра України Гройсмана В.Б ОСОБА_5 ,; Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 ; із зазначенням в тексті листа: що вся викладена інформація у зверненні від 25.10.2016 року є недостовірною; заборону вчиняти дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, що виражаються в грубому спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача; стягнення 100 000,00 грн. моральної шкоди; стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач надіслав письмове звернення від 25.10.2016 року Премєр Міністру України Гройсману В.Б., Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України Шереметі Ю.В., текст якого є недостовірною інформацією, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, дискредитуючи її в очах керівництва Держави України та керівництва Державної фіксальної служби України. Зміст звернення відповідача зводиться до участі позивачем у так званій команді, яка на думку відповідача бере участь у корупційних схемах, спонукаючи при цьому до участі відповідача, який не погодився на участь в таких діяннях. Крім цього, відповідач у своєму зверненні наголошує на зловживання зі сторони позивача службовим становищем, наводячи епізоди по перевірках приватних підприємців. Однак, інформація, яку поширив відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки, вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб, в тому числі керівництва держави України та керівництва Державної фіскальної служби України. Порушення прав позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах керівництва та осіб, які могли читати таке звернення, з точки зору додержання законів та загальноприйнятих норм моралі. Поширена інформація формує думку, що позивач тісно повязаний з корупційною діяльністю, більш того, вчиняє кримінально карані діяння.

У звязку з неправомірним поширенням відповідачем недостовірної негативної інформації відносно позивача, останній знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, морального страждання, внаслідок чого у нього різко погіршився стан здоровя та даний факт став причиною порушення функції сну. Тобто, протиправними діями відповідача, які полягають у приниженні честі та гідності особи, а також ділової репутації позивачу завдана моральна шкода, яку останній оціює в 100 000,00 грн.

23.05.2017 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення (уточнення) позовних вимог, відповідно до якої просив в першій позовній вимозі фразу Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України Шереметі Ю.В. виключити; пункт другий викласти в наступній редакції: зобовязати відповідача вибачитися перед позивачем за нанесення образ та поширення неправдивої інформації шляхом направлення позивачу відповідачем листа із вибаченнями; пункт третій позовних вимог фразу Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 виключити (а.с.35 том 1).

Позивач та його представник 09.10.2019р. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (т.2 а.с.10).

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у письмових запереченнях (а.с. 38 том 1, а.с. 117-123). Вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, оскільки, при розмові, яка відбулась 30.03.2016 року у кабінеті начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області Столярик ОСОБА_6 . пропонувала відповідачу, як керівнику підрозділу ГУ брати участь у вчиненні спільно з нею корупційних дій. Дана розмова підтверджена звукозаписом, який випадково записано відповідачем на мобільний телефон. В цей час ОСОБА_1 у позовній заяві не спростовує проведення такої розмови, однак необгрунтовано просить византи цю інформацію недостовірною шляхом направлення листа до КМУ. Оскільки, відповідач не погодився на участь у таких неправомірних діях, вони проводились без його участі та сприяння, а щодо нього керівництвом здійснювалось переслідування та дискримінація на робочому місці. Всі розмови з даного приводу підтверджуються звукозаписами. В цей час ОСОБА_1 у позовній заяві не спростовує проведення такої розмови, однак необгрунтовано просить визнати цю інформацію недостовірною шляхом направлення листа до КМУ. Щодо корупційних схем по деяких підприємцях, то прокуратурою Івано-Франківської області було порушено кримінальне провадження відносно посадових осіб ГУ ДФС в Івано-Франківській області, яке вподальшому на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито. Однак, це свідчить про те, що дані факти корупційних дій мали місце. Зокрема, ОСОБА_1 особисто брав участь у прийнятті рішень щодо проведення перевірок по деяких підприємцях. Щодо корупційних схем по деяких підприємцях, то прокуратурою Івано-Франківської області було порушено кримінальне провадження відносно посадових осіб ГУ ДФС в Івано-Франківській області, яке вподальшому на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито. Однак, це свідчить про те, що дані факти корупційних дій мали місце. Крім цього, позивач не надав суду жодних доказів того, що надана для перевірки інформація є недостовірною. Вся викладена у зверненні від 25.10.2016 року інформація описана на основі реальних фактів, тобто подій, які відповідачу відомі та які мали місце. Що стосується вимоги про стягнення 100 000,00 грн., то вона до задоволення не підлягає, оскільки, позовна заява не містить жодних доказів щодо порушення майнових чи немайнових прав позивача, зокрема не зазначено та не надано доказів факту приниження честі, гідності та ділової репутації, доказів факту спричинення збитків, в тому числі тяжкості нібито перенесених страждань та обгрунтування на основі ним вимог моральної шкоди аж у такому розмірі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 25.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Премєр Міністра України п.Гройсмана ОСОБА_7 особисто, копія якого надіслана Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України п.Ю.В. Шеремету особисто із зверненням Про пропонування участі у корупційних діях та зловживання службовим становищем начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 . адресованому Премєр Міністру України Гройсману В.Б., а саме: «Повідомляю, що начальник ГУ ДФС в Івано- Франківській області ОСОБА_3 пропонувала мені, як керівнику підрозділу ГУ, брати участь у здійсненні спільно з нею та іншими працівниками корупційних дій. Зокрема, 30.03.16 начальник ГУ ДФС в області ОСОБА_3 пропонувала мені стати співучасником корупційних схем, які полягають у неправомірному зменшенні донарахувань підприємцям за результатами перевірок та отримання мною і заступником-куратором за такі послуги винагороди у вигляді грошових коштів. Крім цього, начальник ГУ ДФС в області ОСОБА_3 переконувала мене, працюючи «в її команді» здійснювати спільно протидію підрозділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС в області, який здійснює заходи по запобіганню корупційним правопорушенням. Розмова тривала 22 хвилини. Аналогічна ситуація склалась по підприємцю ОСОБА_8 , якому за вказівкою ОСОБА_3 із залученням начальника ГУ ОСОБА_1 , який керував цим процесом, де донараховано орієнтовно 9 млн. податків через безпідставне включення ним до податкового кредиту виплат по сплаті ПДВ на будівництво відпочинкового комплексу, який збудовано та введено в експлуатацію на громадянина та який надалі буде продано таким громадянином без нарахування ПДВ зобовязань з ПДВ. В акті перевіркм взагалі замовчана інформація про придбання основного засобу про формування податкового кредиту з ПДВ на підставі цих операцій.

Мною не надано погодження на участь у таких діяннях. Як наслідок такі діяння здійснювались без моєї участі та мого сприяння, а щодо мене керівництвом продовжувало здійснюватись переслідування та дискримінація на робочому місці.

Зверненнями від 08.04.16, 28.07.16, 04.08.16 та 08.09.16 було повідомлено ГУ ВБ ДФС України та ВВБ ГУ ДФС в області про те, що начальник ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 здійснює переслідування мене, керівника підрозділу ГУ ДФС в області, шляхом упередженого ставлення та незаконного поводження при виконанні службових обов`язків.

Незважаючи на це, зазначені переслідування продовжуються і надалі, при чому у посиленому режимі та супроводжуються незаконними діями з боку керівництва ГУ з вжиттям цілеспрямованих заходів щодо мого подальшого звільнення.

При цьому, вважаю, що начальник ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 продовжує зловживати службовим становищем та порушує вимоги щодо етики поведінки державного службовця.

Одним з епізодів діяльності ОСОБА_3 можу навести перевірку підприємця ОСОБА_9 (Тисменицька ОДПІ), де мною за попереднім аналізом було встановлено, що підприємець ймовірно продає податковий кредит з ПДВ та формує послуги в більшості «на папері» підприємствам, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів. Було встановлено, що наймані працівники, які обліковувалися по звітності у підприємця, фактично працювали на інших підприємствах. Мною повідомлено про це відповідальних працівників Тисменицької ОДПІ. При надходженні акту перевірки до депозитарію встановлено, що дані порушення не знайшли свого відображення в матеріалах перевірки та відповідно не донараховано платежі до бюджету у значних розмірах. Як реакція, мною в телефонному режимі повідомлено відповідальних працівників Тисменицької ОДПІ, що мною про дані факти буде повідомлено у підрозділ внутрішньої безпеки. Через декілька хвилин після закінчення цієї розмови з працівниками Тисменицької ОДПІ, мені зателефонувала ОСОБА_10 та з погрозою зобов`язала не повідомляти підрозділ внутрішньої безпеки, а спочатку обговорювати такі питання з нею. Орієнтовні втрати бюджету склали 1,2 млн. грн.

Аналогічна ситуація склалась по підприємцю ОСОБА_8 (ДПІ м. Івано-Франківськ), якому за вказівкою ОСОБА_3 із залученням заступника начальнике ГУ ОСОБА_1 , який керував цим процесом, не донараховано орієнтовно 9 млн. податків через безпідставне включення ним до податкового кредиту витрат по сплаті ПДВ на будівництво відпочинкового комплексу, який збудовано та введено в експлуатацію на громадянина та який надалі буде продано таким громадянином без нарахування зобов`язань з ПДВ. В акті перевірки взагалі замовчана інформація про придбання (спорудження) основного засобу та про формування податкового кредиту з ПДВ на підставі цих операцій.

До значних втрат бюджету, у розмірі орієнтовно 5-6 млн. грн., призвела схема, здійснена за сприяння ОСОБА_3 , по фіктивному придбанню та реалізації підприємцями шкір ВРХ у Рогатинському районі. Так підприємці Рогатинського району за цією схемою придбали шкір ВРХ у населення цього району на суму 40 млн. грн. (хоча така кількість ВРХ могла бути вирощена на території майже усієї Західної України, а не одного району) і далі ймовірно за винагороду сформували "штучний податковий кредит юридичним особам. При виявленні мною цієї схеми, я особисто зобов`язував керівництво ДПІ в Рогатинському районі провести перевірки та донарахувати відповідні податки. Проте зазначені дії керівництвом ДПІ зроблено не було, мотивуючи це тим, що ця схема відома ОСОБА_3 та що остання не дозволила проводити такі перевірки. Інформація про наполегливі мої дії щодо руйнування незаконних схем надійшла до підрозділу ВБ ДФС в області, які організували проведення службового розслідування. Проте, оскільки більшість членів комісії перебуває в підпорядкуванні ОСОБА_11 , більшістю голосів (3/2) проголосовано за те, щоб не проводити перевірки. В той же час, лист ДФС України чітко зобов`язує проводити перевірки таких СГД. Як наслідок - бюджет недоотримав орієнтовно 5-6 млн. грн. без урахування штрафних санкцій.

Багато схем ОСОБА_3 не вдалось запровадити по підприємцях Івано-Франківської області внаслідок моєї законної протидії таким вчинкам, що й призвело в тому числі і через це до переслідування та дискримінацію щодо мене на робочому місці. Зазначені факти описані з урахуванням наявної у мене інформації та потребують підтвердження в ході службової перевірки (розслідування) та повторними перевірками суб`єктів господарювання.

Попри це, є неприпустимим те, що в моїй присутності, як підлеглого працівника, ОСОБА_3 дозволяла собі неодноразово висловлюватись нецензурною лексикою, зокрема 30.03.16 в моїй присутності вона використовували такі слова як «х..рня», «проср..ли», «пох.їстично».

Щодо переслідування та дискримінації мене на робочому місці, то, як вже зазначалось, листами від 08.04.16, 28.07.16, 04.08.16 та 08.09.16 я інформував про переслідування мене та дискримінацію на робочому місці та про незаконні дії ОСОБА_3 Незважаючи на те, що відповідно до Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, зазначені звернення було перенаправлено для розгляду до ГУ ДФС в області, які з реальним конфліктом інтересів звісно ж не виявили порушень. Проте у зверненнях я зазначав, що детальне обгрунтування зазначених фактів буде надано в ході перевірки, однак за детальною інформацією до мене ніхто не звертався та не запрошувалось мене для участі у засіданнях комісій.

Сутність переслідування та дискримінації мене на робочому місці полягає у наступному: керівництвом ГУ протиправно оголошено ОСОБА_2 дві догани; неодноразово знімаються преміальні доплати наказами, з якими мене навіть не ознайомлюють; преміальні виплати нараховуються у значно меншому розмірі, ніж іншим працівниках на аналогічних посадах в ГУ; при суттєвому перевиконанні доведених завдань по надходженні платежів, грамотами та подяками нагороджують працівників інших підрозділів, а не працівників мого підрозділу; вхідна кореспонденція розписується без мого відома (в обхід мене) на підлеглих мені працівників; мене незаконно відсторонювали від участі в комісіях по заслуховуванню документальних перевірок підприємців, незважаючи на те, що я в складі комісії згідно з наказом ГУ; скорочення працівників підрозділів податків і зборів з фізичних осіб при наданні їм додаткових функцій здійснюється у більшій питомій вазі, аніж скорочення інших підрозділів; організовується свідоме необгрунтоване чисельне завантаження працівників мого управління з метою доведення ситуації до неможливості виконання основних функціональних обов`язків для подальшого притягнення мене до дисциплінарної відповідальності; кадрові призначення в моєму управлінні проводяться без мого погодження; здійснюється переслідування підлеглих мені працівників; мені незаконно не надають відпустки за моїми заявами; через переслідування щодо мене організовано службове розслідування, в ході якого мені не надавалась жодна інформація та матеріали про здійснені порушення, на листи з проханням надати таку інформацію надавались формальні відписки, не запрошувалось мене на засідання комісії по розслідуванню, і як наслідок складено акт розслідування без моїх пояснень, без актів відмов, яким запропоновано звільнити мене з роботи; здійснюється безліч інших протиправних дій.

Вважаю, що зазначені дії начальника ГУ ОСОБА_3 є зловживання службовим становищем та такими, що порушують вимоги Законів України «Про запобігання корупції», «Про державну службу», «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», постанови КМУ «Про затвердження правил етичної поведінки» та інших нормативно-правових актів.» (а.с. 7-8 том 1).

З приводу порушень зі сторони посадових осіб ГУ ДФС в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 звертався із скаргою до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини в Івано-Франківській області. У межах відкритого провадження здійснено перевірку викладених ОСОБА_2 фактів, та за наслідками останньої складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 188-39 КУпАП стосовно притягнення до адміністративної відповідальності заступника начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області Панасюка ОСОБА_12 , який скеровано до Івано-Франківського міського суду для розгляду (а.с.76 том 1).

Однак, як вбачається із вищевказаного листа, жодних порушень прав на доступ до інформації ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_3 Уповноваженим Верховної ради України з прав людини в Івано-Франківській області, як про це зазначав відповідач, не встановлено.

Відповідно до тексту Зауваження до проекту наказу Про накладення дисциплінарного стягнення у звязку з подання дисциплінарної комісії ГУ ДФС в області за результатами провадження, порушеного відносно начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в області ОСОБА_2 до відділу внутрішньої безпеки надійшла скарга начальника відділу управління по роботі з персоналом ОСОБА_13 та начальника юридичного управління ОСОБА_14 на неправомірні, як вони вважають, дії ОСОБА_2 (а.с.73-74 том 1).

Таким чином, із скаргами на дії відповідача звертались начальник відділу управління по роботі з персоналом ОСОБА_13 та начальник юридичного управління ОСОБА_14

17.07.2017 року відповідачем долучено до матеріалів справи диски із доказами у вигляді звукозаписів розмови в кабінеті начальника ГУ ДФС в Івано-Франківській області Столярик І. ОСОБА_15 та у кабінеті заступника начальника ГУ ДФС в області ОСОБА_1 (а.с.89-92 том 1).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.05.2018 року рішення Івано-Франківського міського суду від 02.03.2018 року аналогічну цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - скасовано. Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив із того, що звернення громадян, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи (а.с.194-201).

Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України (далі - ІДК України) кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлення не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу та власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічна позиція висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 10.04.2003 року №8-рп/2003, який зробив висновок, що звернення громадян, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості ті чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи.

Зі змісту заяви вбачається, що відповідач звернувся до Прем`єр-міністра України Гройсмана В.Б. із заявою про неправомірні дії позивача, як до компетентного органу, який уповноважений провести таку перевірку або доручити проведення перевірки іншому підпорядкованому Кабінету Міністрів України центральному органу виконавчої влади чи посадовій особі такого органу. Прем`єр-міністр України керує роботою Кабінету Міністрів України, спрямовує діяльність Кабінету Міністрів України на забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави. Він вносить на розгляд Верховної Ради України подання про призначення членів Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» до повноважень Кабінету Міністрів України у сферах правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина є здійснення контролю за додержанням законодавства органами виконавчої влади, їх посадовими особами з питань виконання ними делегованих повноважень органів виконавчої влади; вжиття заходів щодо захисту прав і свобод, гідності, життя і здоров`я людини та громадянина від протиправних посягань, охорони власності та громадського порядку, забезпечення пожежної безпеки, боротьби із злочинністю, запобігання і протидії корупції; забезпечення координації і контролю за діяльністю органів виконавчої влади щодо запобігання і протидії корупції, а також здійснення інших повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Тому, Прем`єр-міністр України, як очільник Кабінету Міністрів України, який є органом, до компетенції якого належить функція контролю за діяльністю органів виконавчої влади, до яких належить ДФС України та її структурний підрозділ ГУ ДФС в Івано- Франківській області, має беззаперечні повноваження на здійснення або організацію перевірки дій посадових осіб, вказаних відповідачем у зверненні.

Таким чином, інформація викладена відповідачем у зверненні від 25.10.2016 року під назвою Про пропонування участі у корупційних діях та зловживання службовим становищем начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області Столярик І.М. адресованому Премєр Міністру України ОСОБА_16 В ОСОБА_17 не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, оскільки вони передаються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також враховуючи те, що постановою Івано-Франківського міського суду від 30.05.2018 року лист ОСОБА_2 від 25.10.2016 року адресований Прем`єр міністру України Гройсману В.Б ОСОБА_5 , спростовано, так як відповідач у своїй скарзі просив організувати перевірку вказаних ним фактів, реалізувавши своє право на звернення, суд прийшов до висновку, що поширена інформація стосується професійної діяльності позивача, а не його приватного життя, така інформація не є такою, що порушує особисті немайнові права позивача, а тому позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до Конституції України, ЗУ Про інформацію, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, ст. ст. 123, 269, 277, 297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 у зверненні від 25.10.2016 року під назвою Про пропонування участі у корупційних діях та зловживання службовим становищем начальником ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_3 . адресованому Премєр Міністру України Гройсману В.Б., Начальнику головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 .; зобовязання публічно вибачитися за нанесення образ та поширення неправдивої інформації; зобовязання спростувати поширену інформацію, шляхом направлення відповідного листа до Премєр Міністра України Гройсмана В.Б., Начальника головного управління внутрішньої безпеки ДФС України ОСОБА_4 із зазначенням в тексті листа: що вся викладена інформація у зверненні від 25.10.2016 року є недостовірною; заборону вчиняти дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію, що виражаються в грубому спілкуванні з позивачем та розповсюдженні недостовірної інформації про позивача; стягнення 100 000,00 грн. моральної шкоди; стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.