Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1489/17 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 54 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №288/1489/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я», Попільнянське відділення ДУ «ЖОЛЦ МОЗУ», ОСОБА_2 про визнання права вважати рішення таким, яким не було закінчено розгляд справи за фактичною позовною вимогою поновити на роботі лікарем-епідеміологом, визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції Житомирської області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. у смт Попільні,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» та Попільнянського відділення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я». Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01 квітня 2019 року, просив: визнати право вважати рішення суду від 16 вересня 1998 року таким, яким не було закінчено розгляд цивільної справи №2-11/98 за фактичною позовною вимогою від 26 серпня 1997 року поновити на роботі лікарем-епідеміологом з 29 липня 1997 року; та визнати право вважати відсутньою заяву про звільнення його з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції Житомирської області. Також просив вирішити питання судових витрат, сплативши компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати, яка була станом на 01 січня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у рішенні Попільнянського райсуду Житомирської області від 16 вересня 1998 року, яке ухвалою Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року залишено без змін, суд безпідставно змінив предмет та підставу його позову, оскільки вимогу поновити на посаді лікаря - епідеміолога замінив на вимогу поновити на посаді завідувача епідеміологічним відділом. При цьому справа була розглянута без його участі та участі його адвоката, хоча виклику до суду належною судовою повісткою не було. Факт того, що суд не розглянув вимогу, яку він заявляв у позовній заяві, а натомість розглянув надуману неіснуючу вимогу підтверджується довідкою судді-доповідача обласного суду, відповідно до якої його посада в рішенні суду вказана як зав. епідеміологічним відділом. Отже, рішення від 16 вересня 1998 року та ухвала від 28 жовтня 1998 року стосуються іншого предмета позову, а тому необхідно вважати, що рішенням від 16 вересня 1998 року не було вирішено, розглянуто та закінчено розгляд справи за його позовною вимогою поновити на посаді лікаря - епідеміолога.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд ухилився від правових оцінок ключових фактів, зокрема, не надав належної оцінки факту відсутності заяви про звільнення його з посади завідувача епідеміологічним відділом районної санітарно-епідеміологічної станції та факту незакінченого розгляду позовної заяви від 26 серпня 1997 року про поновлення на роботі лікарем-епідеміологом з 29 липня 1997 року, оскільки у рішенні суду від 16 вересня 1998 року зазначено посаду завідувача епідеміологічним відділом.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема наголошує на тому, що Попільнянська районна санітарно-епідеміологічна станція ліквідована без правонаступництва. Позивач не перебував у трудових відносинах із Державною установою «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» та не працював у його структурних підрозділах, а тому відповідач не порушував його прав та охоронюваних законом інтересів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Попільнянського райсуду від 16 вересня 1998 року в справі №2-11/98 за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушено прогулу та визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням позивачу відмовлено у задоволені позову за безпідставністю вимог. Одночасно із цим, у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено про те, що Попільнянській райсанепідемстанції внести зміни до наказу від 30 липня 1997 року №13 та правильним слід вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи - з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції з внесенням змін до трудової книжки ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року рішення Попільнянського райсуду від 16 вересня 1998 року залишено без змін. Законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевірялися за скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду України від 05 жовтня 2001 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського райсуду від 16 вересня 1998 року та ухвалу Житомирського обласного суду від 28 жовтня 1998 року залишено без задоволення. У мотивувальній частині ВСУ вказав на те, що наведені у касаційній скарзі доводи не містять ознак неправильного застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду України від 28 лютого 2002 року заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали ВСУ від 05 жовтня 2001 року за винятковими обставинами залишена без задоволення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б надавали можливість відходу від принципу правової визначеності.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що суд вирішив питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_1 у рішенні Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 вересня 1998 року та позивач скористався правом на апеляційне та касаційне оскарження. Позовна вимога про визнання права вважати рішення суду від 16 вересня 1998 року таким, яким не було закінчено розгляд справи за позовною вимогою від 26 серпня 1997 року про поновлення на роботі лікарем-епідеміологом з 29 липня 1997 року, є намаганням ініціювати повторне слухання справи та постановлення фактично нового рішення, оскільки обґрунтування вимог у даній справі зводиться до незгоди із прийнятими вищевказаними судовими рішеннями, що тягне переоцінку досліджених судами доказів та вже встановлених судами обставин.

Окрім того, під захистом цивільних прав слід розуміти передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Задоволення ж вимоги про визнання права вважати відсутньою заяву про звільнення з 29 липня 1997 року з посади завідувача епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції Житомирської області передбачає переоцінку змісту заяви від 29 липня 1997 року, яка досліджувалася судом у справі №2-11/1998, що є недопустимим із огляду на вищевикладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то воно залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 08 жовтня 2019 року.