Справа № 487/3878/18
Провадження № 2/487/237/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Лунгол А.Г., відповідача Розенкової ОСОБА_1 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі за текстом Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.01.2011 року у розмірі 30200,30 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 24.01.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, позичальник в порушення умов укладеного з нею договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому Банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій, що станом на 29.05.2018 рік становить 30200,30 грн., з яких: 16442,02 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 12496,36 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1414,30 грн. (процентна складова).

Ухвалою суду від 09.07.2018 року провадження по справі відкрито і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

17.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов Банку в якому просила суд залишити позов Банку без задоволення, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначила, що надані Банком докази, на підтвердження суми боргу, а саме: розрахунок заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг, виписка, копія анкети позичальника не можуть підтверджувати факту існування суми боргу, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях. Наданий Банком розрахунок не оформлений належним чином, не має прізвища посадової особи, печатки Банку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених у ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року. Копія анкети заяви позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки є лише пропозицією укласти договір і не містить умов надання грошових коштів, та отримання картки для отримання грошових коштів. Умови та правила надання банківських послуг також не можуть підтверджувати факту існування боргу, оскільки він нею не підписаний, не зазначена дата їх затвердження. Виписка Банку за період з 24.01.2011 року по 29.05.2018 рік не містить інформацію про те, по якій картці і по якому саме рахунку ця виписка.

18.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов Банку, в якому просила суд залишити позов Банку без задоволення, посилаючись на те, що наданий Банком розрахунок заборгованості є суто формальним і необґрунтованим. Крім того одночасне нарахування пені та штрафу є грубим порушенням ст. 61 Конституції України і норм ЦПК.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено. Ухвалено: витребувати з АТ КБ «Приват Банк» обґрунтований розрахунок сум заборгованості із зазначенням кожної складової заборгованості окремо та періоди нарахування.

11.12.2018 року представник Банку надала суду уточнену позовну заяву, в якій не змінюючи підстави позовних вимог уточнила суму заборгованості відповідача перед Банком. Просили стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором , яка станом на 29.05.2018 рік складає 30200,30 грн., з яких: 10780,62 грн. тіло кредиту, 6118,22 грн. нараховані відсотки, 11387,16 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина, 1414,30 грн. штраф (процентна складова).

11.12.2018 року представник Банку надала суду відповідь на заперечення, в яких зазначила, що посилання відповідача на необґрунтованість вимог щодо стягнення боргу є безпідставними. Так, на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви від 24.02011 року, що разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , та надано пластикову картку. Наданий Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, підписаний представником Банку, відповідачем не спростований. Із наданої виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість. Одночасне нарахування Банком штрафу і пені не суперечать ст. 61 Конституції України, оскільки відповідає вимогам ст. 549, 230, 550, 624 ЦК України. Посилаючись на викладене, просили задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

17.12.2018 року відповідач ОСОБА_2 надала суду заперечення на позовні вимоги Банку, в яких зазначила, що матеріали справи не містять доказів про належне її повідомлення про зміну процентної ставки, тарифів. Нарахування Банком комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку, є незаконним. Наданий Банком розрахунок заборгованості містить в собі грубі помилки. Виписка руху коштів, надана Банком містить дані лише за період 2011 по 2016 рік. Надані Банком Умови і Правила надання банківських послуг не мають іі підпису, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення з зазначеними умовами. Розмір пені нарахований поза межами строків позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України.

29.12.2018 року представник Банку надала суду додаткові пояснення стосовно нарахування суми заборгованості, зокрема формули нарахування процентів, пояснення щодо зміни кредитного ліміту та нарахування неустойки. Зазначила, що наданий Банком розрахунок заборгованості та виписка по картковому рахунку є належним і допустимим доказом, з яких чітко вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, та частково погашала заборгованість.

09.01.2019 року відповідач ОСОБА_2 надала суду заперечення на позов, та не погоджуючись з розрахунком суми заборгованості просила залишити без задоволення позовні вимог Банку.

14.01.2019 року, 17.01.2019 року, 30.01.2019 року, 04.02.2019 року судом отримано пояснення представника Банку,аналогічні раніше наданим поясненням.

08.02.2019 року ОСОБА_2 надала заперечення на позовні вимоги, в яких зазначила, що сума позовних вимог розрахована не конкретно, та не має належного документального підтвердження. В порушення ст. 550 ЦК України Банком з 2016 року по 2018 рік нараховувались проценти на неустойку, та в порушення ст. 61 Конституції України були нараховані одночасно штраф і пеня. Зазначала про незаконне нарахування Банком комісії. Крім того вказувала, що надані Банком документи по рахунку не підтверджують наявність саме зазначеної в позовній заяві суми боргу. Які саме Умови та Правила були чинними на момент укладання договору, з якими вона була ознайомлена при підписанні заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Банком не доведено. Сума кредитного ліміту у документах не відображена.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовом надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність належного розрахунку заборгованості, та на відсутність у наданої Банком Виписки даних щодо руху коштів за період з 2016 по 2018 рік. Заперечувала проти одночасного нарахування Банком пені та штрафів. Разом з цим не заперечувала факту отримання кредитних коштів та користування ними до середини 2017 року.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.01.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, які збільшені з 01.09.2014 року до 34,8% річних, а з 01.04.2015 року до 42,0%, а також зі сплатою комісії та пені за Умовами кредитування, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачу ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видана картка із таким самим номером. В подальшому картка перевипускалась і ОСОБА_2 отримувала нові картки від 07.03.2012 року №234908 строком дії до 11/15 та 15.11.2014 року №616642 строком дії до 06/18 рік.

Вказаний договір складається із Анкети-заяви кредитора, Тарифів надання кредиту, Умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної карти "Кредитка Універсальна" 55 днів льготного періоду.

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає зго ду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити баку штраф розмір якого встановлено тарифами договору - п. 2.1.1.7.6.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між нею та банком, та підтверджено її підписом у заяві.

Тому, підписавши 24.01.2011 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», відповідач була повідомлена про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві, та іі посилання на неознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, є нікчемними.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 , ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Станом на 29.05.2018 рік Банком розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складає 30200,30 грн., з яких: 10780,62 грн. - тіло кредиту, 6118,22 грн. - нараховані відсотки, 11387,16 грн. - нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1414,30 грн.- штраф (процентна складова).

Наданий Банком розрахунок заборгованості суд вважає належним та допустимим доказом по справі, оскільки є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Зазначений розрахунок заборгованості не спростований відповідачем.

Посилання відповідача на невідповідність розрахунку положенням ДСТУ 4163-2003, суд не приймає до уваги, оскільки зазначений стандарт не поширюється на його оформлення.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 10780,62 грн.,оскільки саме такі кредитні кошти фактично отримано відповідачем та не повернуто.

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056-1 ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056-1 ЦК України). Кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені змін шляхом використання різних каналів зв`язку, з яких офіційний сайт банку, СМС повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

Відповідно до наданих документів, Банк направляв відповідачу повідомлення про підвищення процентної ставки.

Крім того з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів відповідача вбачається, що позичальник користувалась кредитними коштами до липня 2017 року, що і не заперечувала у судовому засіданні.

Таким чином заборгованість по процентам складає 6118,22 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, за умовами кредитування по анкеті-заяві передбачено сплата пені за двома варіантами, але Банком проведено таке нарахування безпідставно за іншим варіантом, який не передбачений умовами надання відповідачки банківських послуг.

А саме, Банком щомісячно нарахована пеня в сумі 100 грн., замість 10,78 грн. як 1% від суми щомісячної заборгованості. Тому заборгованість по пені складає 129,36 грн. (10,78 грн. х 12 міс.).

Також, суд вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача пені та 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 1414,30 грн. - процентної складової штрафу.

Так, статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд вважає, що відповідно до Умов спірного договору, пеня та штрафи нараховані Банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань.

За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов`язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

А тому, враховуючи обставини справи, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентів, суд вважає за необхідне стягнути пеню в сумі 129,36 грн., відмовивши у стягненні штрафів з метою запобігання подвійного притягнення відповідачки до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань по сплаті кредиту та процентів.

Таки висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 і постанові від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню частково, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь Банку 17028,2 грн. загальної суми заборгованості, яка складається з: 10780,62 грн. заборгованості за кредитом, 6118,22 грн. заборгованості за процентами та129,36 грн. - пені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому, враховуючи викладене, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 993,48 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265, 354 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_3 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором від 24.01.2011 року у розмірі 17028,2 грн., яка складається з: 10780,62 грн. заборгованості за кредитом, 6118,22 грн. заборгованості за процентами та129,36 грн. - пені.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_3 , МФО №305299) судові витрати у розмірі 993,48 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.02.2019 року.

Суддя: З.М.Сухаревич