РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8914/18

пр. № 2/759/1334/19

14 лютого 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі судових засідань: В.В. Дудник

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, суд,-

В С Т А Н О В И В

У червні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01.03.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 263. Від шлюба мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнім часом між позивачем та відповідачем почали виникати неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння, щодо подальшого сімейного життя, почуття поваги і кохання один до одного вони втратили, шлюбні відносини між ними припинені, вони втратили довірі один до одного, сім"я розпалась остаточно зберегти її неможливо. У 2014 році Позивач звернулась із позовною заявою про розірвання шлюбу, шлюб було розірвано- 28.05.2014 року. У 2014 році позивач звернулась з заявою про стягнення аліментів, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від доходу.

На даний час, як вказує позивач син зареєстрований за адресою батька, для того щоб змінити адресу сина необхідна згода батька, однак такое згоди отримати не можливо, оскільки більше року вони не спілкуються, відповідач не цікавиться життям сина, матеріальну допомогу не надає, аліменти не сплачує.

Крім того, вказала, що позивач на даний час проживає з сином в АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що в інтересах сина проживати з нею, а не з відповідачем, оскільки він не зможе приділити дитині достатньої уваги. Позивач може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, син не виявляє сильного бажання проживати з відповідачем.

Позивач просить визнати місце проживання сина за місцем реєстрації матері.

13.06.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О.

14.06.2018 року Ухвалою судді позовну заяву залишено без руху.

06.07.2018 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач, представник позивача не з"явились про дату та час судового засдіання повідомлялись належним чином. Представник позивача направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони, на заявлених вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач на неодноразові виклики суду не з"являвся, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами з рекомендованими повідомленнями, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації до суду свого уповноваженого представника не направила, однак направили до суду клопотання в якому просили розглядати справу без їх участі у зв"язку з великим навантаженням, позов підтримують та просять винести рішення в інтересах та на користь дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.03.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 263.

Судом встановлено, що від шлюба мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що 28.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що син зареєстрований за адресою батька, для того щоб змінити адресу сина необхідна згода батька, однак такое згоди отримати не можливо, оскільки більше року вони не спілкуються, відповідач не цікавиться життям сина, матеріальну допомогу не надає, аліменти не сплачує.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між батьками відсутній спір, крім того відсутні докази про місце проживання батька та дитини, а батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись Конвенцією про права дитини, ст.ст. 19,161 Сімейного Кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: