П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 355/1147/18

Провадження: № 22-ц/824/515/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Лисюка О.Д., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (після зміни назви АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.09.2012 року в розмірі 13086,21 грн. та сплачений судовий збір1762,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.09.2012 року ОСОБА_3 стала клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит в розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала і станом на 03.07.2018 року має заборгованість у розмірі 13086,21 грн., яка складається з наступного:- 322,79 грн. - тіло кредиту; - 3849,53 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом;- 7814,55 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);- 599,34 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Литвиненко О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказане рішення і ухвалити нове рішення, яким вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що 17 вересня 2012 року ОСОБА_3 пройшла ідентифікацію в «ПриватБанк» та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Таким чином, відповідач приєдналась до запропонованої Банком пропозиції. Відповідно до підписаної ОСОБА_3 анкети-заяви, відповідач ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє,та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись.

Також, апелянт вказував, що дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Литвиненко О.Л. зазначила, що ОСОБА_3 за час розгляду справи не подавала заперечень на позов, не оспорювала факт укладання кредитного договору та розмір заборгованості.

Відповідач правом відзиву відповідно до статті 360 ЦПК України не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Литвиненко О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року, та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 754/13763/15-ц у правовідносинах про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 березня 2019 року поновлено апеляційне провадження по вказаній справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, та дійшов висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Проте, з такими підставами відмови у позові суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 17.09.2012 року ОСОБА_3 стала клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг згідно якої отримала кредит в розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами частини 1 статті 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договорусторонами, відповідно до якого відповідач отрималакредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, колегія суддів також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, відповідач після укладення кредитного договору активно користувалась карткою, поповнювала картковий рахунок, про що свідчить довідка про рух коштів (а.с. 77-80).

Крім того, в матеріалах справи наявні фотозображення, які зроблені працівниками Банку в момент отримання кредитної картки ОСОБА_3 (а.с. 81).

Таким чином, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України.

Факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що Умови і Тарифи не можуть бути складовою кредитного договору, оскільки не підписані позичальником, та посилання на відповідні правові позиції Верховного Суду України.

Згідно статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до змісту позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.09.2012 року, яка станом на 03.07.2018 року становить 13086,21 грн., яка складається з наступного: - 322,79 грн. - тіло кредиту; - 3849,53 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом;- 7814,55 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 599,34 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12, частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження наявного розміру заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 17.09.2012 року, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 03.07.2018 рік (а.с. 9,10).

Водночас, згідно з відомостями указаного розрахунку заборгованості, жодна із заявлених до стягнення сум заборгованості: по тілу кредиту - 322,79 грн., по відсоткам -3849,53 грн., а також по штрафу відповідно до п. 2,1.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 599,34 грн. - штраф (процентна складова), не міститься у розрахунку та не підтверджена в ході перевірки розрахунку апеляційним судом.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання апелянта на той факт, що ОСОБА_3 за час розгляду справи не подавала заперечень на позов, не оспорювала факт укладання кредитного договору та розмір заборгованості, як на підставу для задоволення позову, судова колегія до уваги не приймає, оскільки відповідно до вимог частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав, а саме у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

Д.Р. Гаращенко