Ухвала

06 травня 2019 року

м. Київ

справа № 520/10429/16-ц

провадження № 61-46392св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

особи, які не брали участі у справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року у складі судді: Прохорова П. А. та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою заінтересована особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без шлюбу з 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року змінено. Абзац 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без шлюбу з 01 січня 2004 року по 12 серпня 2016 року.». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове, яким залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. При цьому посилається на те, що суди неправильно застосували норми матеріального та порушили норми процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове, яким залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. При цьому посилається на те, що суди неправильно застосували норми матеріального та порушили норми процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 надала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 надала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін. ОСОБА_1 вказує, що касаційну скаргу ОСОБА_4 та додані до неї матеріали отримала лише 31 січня 2019 року, у зв`язку із цим просить поновити строк на подачу відзиву.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Тлумачення частини третьої та четвертої статті 127 ЦПК України свідчить, що заява про продовження процесуального строку, встановленого судом розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз клопотання свідчить, що строк на подання відзиву пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 127 ЦПК України, продовжує його.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 7, 33, 34, 127, 260, 400, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу відзиву задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 25 вересня 2018 року.

Справу № 520/10429/16-ц за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель