Справа № 522/6740/19
Провадження № 2/522/5563/19
Приморський районний суд м. Одеси
під головуванням судді - Абухіна Р.Д.,
за участі секретарів судового засідання - Фуцур Н.В., Стогнієнко Т.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-
Позивач звернувся до суду із позовом, який уточнила, по якому просить:
-Надати дозвіл на тимчасові виїзди з неконтрольованої території та в`їзди на неконтрольовану територію ( зона ООС-« Операція об`єднаних сил»), вільне пересування по території України дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: м. Донецьк, вул. 50-річчя СРСР ) в період з 21.06.2019 року по 21.06.2020 року.
-Надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) дозвіл на виготовлення та оформлення документів для тимчасового в`їзду/виїзду на неконтрольовану українською владою територію України малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу ( згоди ) батька дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: м. Донецьк, вул. 50-річчя СРСР ).
Позивачка у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином, надала заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Відзив не надав.
Відповідач в м. Одесі та Одеській області не зареєстрований, сповіщався на сайті судової влади.
Крім того, ухвалу суду від 23.04.2019 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.02.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб зареєстровано шлюб.
З 04.12.2018 року позивач, як внутрішньо переміщена особа проживає у м. Одесі. Відповідач не бажає виїжджати з тимчасово окупованої території, у зв`язку із чим не має можливості вивезти сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини разом з позивачкою за кордон.
Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливість здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією прав дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Сімейне законодавство України також закріплює рівноправність обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до частини першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХХП від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї перед законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно частини 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства України, батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року), дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти.
Частиною третьою статті. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII&?о;, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (із змінами та доповненнями), та Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що чинним законодавством України не встановлено обмежень щодо виїзду малолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або ж за відсутності згоди одного із них.
Ненадання дозволу на виїзд неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон в супроводі її матері ОСОБА_1 порушує законні права та інтереси дитини.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані та законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 7, 141, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасові виїзди з неконтрольованої території та в`їзди на неконтрольовану територію (зона ООС - «Операція об`єднаних сил»), вільне пересування по території України неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: м. Донецьк, вул. 50-річчя СРСР ) в період з 21.06.2019 року по 21.06.2020 року.
Надати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на виготовлення та оформлення документів для тимчасового в`їзду/виїзду на неконтрольовану українською владою територію України неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 20.05.2019 року.
Суддя Абухін Р.Д.