КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

8 жовтня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Шахова О.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року було відкрите апеляційне провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу вважаю, що апеляційна скарга разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частина 3 ст. 356 ЦПК України встановлює, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Як вбачається, апеляційна скарга не підписана ні апелянтом, ні його представником.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦК України та заявник має право подати клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» про захист честі, гідності та ділової репутації - особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя-доповідач Шахова О.В.