Справа № 127/686/19
Провадження № 22-ц/801/1050/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуСправа № 127/686/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2019 року, постановлене в складі судді Луценко Л.В., в залі суду,

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано Вінницьким міським судом Вінницької області від 04 березня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року та ухвалено нове, яким збільшено розмір аліментів і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 17 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач вважає, що для забезпечення повноцінного, належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, доцільним є збільшити розмір стягуваних аліментів, оскільки матеріальний стан відповідача значно покращився.

Вказує, що відповідач являється фізично здоровою людиною працездатного віку, працевлаштований у ТОВ «Будспец монтаж» і його сімейний стан не змінився.

На підставі вище викладеного ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений постановою апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року із 1000 грн. до 2027 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений постановою апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року із 1000 грн. до 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 492,81 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявлений розмір аліментів в сумі 2027 грн. щомісячно є завищеним, оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи та офіційно працевлаштований на 0.5 ставки у ТОВ «Будспец монтаж», дохід якого з 07.02.2018 по 31.12.2018 складає 16 275,53 грн. Також, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив про взаємний обов`язок обох батьків по утриманню дитини та з урахуванням встановлених обставин щодо фінансової можливості відповідача сплачувати аліменти, визначив їх в розмірі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено та не надано належних, допустимих доказів того, що її матеріальний стан погіршився, а тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Єпіфанова ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, ухвалене з правильним застосуванням норм процесуального права, а апеляційна скарга висновків суду не спростовує.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 21).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 22).

Сторони разом не проживають, після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір`ю, що не оспорюється учасниками справи.

Встановлено, що постановою апеляційного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів позовні вимоги задоволено частково та збільшено розмір аліментів і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 17 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 24-27).

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №127/23057/17, який знаходиться на примусовому виконанні у Замостянському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області (ВП №56101035) (а.с. 29).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів доходи відповідача значно зросли, у зв`язку із отримання ним пенсії, заробітної плати та інших доходів отриманих за рішенням суду, що підтверджується відомостями ГУДФС у Вінницькій області.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

В обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів позивач зазначає про недостатність її доходу для повноцінного, належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, у березні 2019 року (на момент ухвалення рішення у даній справі), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становив 1013 грн 50 коп.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки попередньо визначена сума аліментів була наближена до граничної позначки мінімальних розмірів аліментів, за таких обставин судом першої інстанції доцільно збільшено розмір аліментів для належного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивач не довела зміни матеріального стану, є необґрунтованими.

Так, колегія суддів приймає до уваги те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів доходи відповідача збільшились, що в свою вказує на покращення його майнового стану.

Крім цього згідно із положеннями СК України при зміні розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 грн. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції оцінивши надані сторонами докази по справі, беручи в основу інтереси дитини, дійшов до обґрунтованого висновку, про доцільність збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 з 1000 грн. до 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ В.П. Рибчинський

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук