Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1155/18 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 48 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №291/1155/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області, ухвалене 29 листопада 2018 року суддею Митюк О.В. у смт. Ружині,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, останній матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 16.07.2005 Святошинським районним управлінням юстиції м. Києва за актовим записом №656 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено без змін - ОСОБА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи стягнення з 01.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття - до 26.02.2024, до 27.08.2030. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення в частині визначення аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину окремо змінити, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно.

На її думку, суд першої інстанції не врахував, що відповідач є працездатним, має у власності будинок, отримує неофіційні доходи та не має інших осіб на своєму утриманні. Крім того, зазначила про збільшення потреб дітей, збільшення рівня життя та вважає, що стягнуті за рішенням суду аліменти не забезпечать гармонійний розвиток дітей.

У відзиві відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, відсутність роботи та незадовільний стан здоров'я.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з матір'ю, батьки не дійшли згоди щодо участі в утриманні дітей.

Матеріали справи не містять даних про наявність доходу у відповідача. Позивачка з 10.09.2018 працює (а.с. 18).

Встановивши, що батьки не дійшли згоди щодо утримання дітей, які проживають з матір'ю, відповідач не працює, проте є працездатною особою, інших утриманців не має, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з батька аліментів на утримання дітей.

Разом з тим, стягуючи аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не вирішив вимогу позивача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі згідно ч. 1 ст. 184 СК України.

Тому, суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції у частині розміру аліментів та, зважаючи на встановлені судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, стягує на утримання дітей на користь позивачки аліменти у розмірі по 1000 грн, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на кожну дитину окремо до досягнення ними повноліття.

Суд апеляційної інстанції не враховує доводи апеляційної скарги, зважаючи на обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей та встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальний розмір аліментів. Окрім того, позивачка не довела належними та допустимими доказами наявність у відповідача доходу, який надавав би йому можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, або понесення відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Наявність у ОСОБА_2 на праві власності будинку, який знаходиться в с. Щаснівка, Бобровецького району, Чернігівської області, не може бути підставою для визначення аліментів у зазначеному скаржником розмірі.

Рішення суду у частині розірвання шлюбу не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року у частині стягнення аліментів змінити, виклавши абзац четвертий його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000грн, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи стягнення з 01.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття - до 26.02.2024, до 27.08.2030 відповідно.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21 лютого 2019 року.