ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №583/3513/19

Номер провадження 22-ц/816/4739/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фомінова Романа Миколайовича на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 серпня 2019 року в складі судді Ільченко В.М., постановлену у м. Охтирка Сумської області,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , який від його імені був надісланий і підписаний представником - адвокатом Фоміновим Р.М.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 серпня 2019 року позов був повернутий представнику позивача.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява повинна бути підписана особисто позивачем, а не його представником за довіреністю, оскільки волевиявлення особи як на укладення шлюбу так і на його розірвання є особистим волевиявленням, а отже має підтверджуватись особистим підписом, при цьому посилався на роз`яснення викладені у абзаці 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

У вересні 2019 року представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про повернення позову та направити матеріали справи з позовною заявою до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що роз`яснення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» стосуються порядку реєстрації розірвання шлюбу, здійсненого на підставі ч. 1 ст. 115 СК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам в повній мірі.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позовну заяву здано до поштового відділення і підписано його представником - адвокатом Фоміновим Р.М.

З ордеру серії ВМ№1000367 від 16 серпня 2019 року, який долучений до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 уповноважив Фомінова Р.М. на представництво інтересів за договором про надання правничої допомоги б/н від 14 серпня 2019 року. Ордер містить відмітку про відсутність обмеження прав адвоката за договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно зі статтею 38 ЦПК України (в редакції, що діяла по 14 грудня 2017 року), особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК України (в редакції, що діяла по 14 грудня 2017 року), а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об`єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі.

З наведених норм вбачається, що надане процесуальним законом право особи брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч.7 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

На виконання вимог цієї норми на підтвердження повноважень представника Фомінова Р.М. до позову було додано: оригінал ордеру на ведення справи та завірена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, які містяться в матеріалах справи, представнику Фомінову Р.М. надано всі процесуальні права та обов`язки визначені для позивача ОСОБА_1 . Тобто представник позивача ОСОБА_1 Фомінов Р.М. не мав жодних встановлених законом процесуальних перешкод для подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.

Положеннями ч. 1 ст. 115, ст.ст. 106, 107 СК України врегульовано порядок розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також державної реєстрації розірвання шлюбу.

З аналізу вказаних статей вбачається, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх лише під час реєстрації розірвання шлюбу в державному органі державної реєстрації актів цивільного стану (отримання свідоцтва про розірвання шлюбу).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про помилкове застосування судом першої інстанції роз`яснення, викладеного у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки воно стосується саме реєстрації розірвання шлюбу в державному органі РАЦС відповідно до частини 1 статті 115 СК України, про заборону представництва у справах про розірвання шлюбу в суді не йдеться.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання відшкодування сплаченого апелянтом судового збору має бути вирішено місцевим судом за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фомінова Романа Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 серпня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина