Провадження № 22-ц/801/847/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуСправа № 127/31529/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Ан О. В. у м. Вінниця, дата складення повного тексту судового рішення 19 лютого 2019 року,-

в с т а н о в и в:

10 грудня 2018 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивований тим, що 20 травня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач використовував кредитні кошти, однак взяті на себе зобов`язання по їх поверненню не виконував, внаслідок чого станом на 25 листопада 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 25 354,27 грн., з яких 14 551,79 грн. проценти за користування кредитом, 9 118,94 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1183,54 грн. (процентна складова), що й стало підставою для звернення банку до суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не було надано доказів домовленості сторін щодо постійної зміни процентної ставки з 2,5% до 3,6 % в період з 01.06.2015 по 25.11.2018, і не було надано підтвердження про повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідача про збільшення зазначеного розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. З розрахунку заборгованості неможливо встановити правомірність нарахування процентів за користування кредитом. Також неможливо встановити розміри нарахованих комісії та пені, так як вони зазначені в розрахунку в одній колонці «сума комісії та пені(з накопичувальним підсумком)».

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 18 березня 2019 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем була надана до суду копія заяви - анкети б/н від 20 травня 2014 року, у якій вказана надана відповідачем інформація про себе, його персональні дані, тощо, його згода на укладення договору засвідчена особистим підписом ОСОБА_1 Стверджує, що при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. В додаток до апеляційної скарги Банк надав виписку із банківського рахунку по руху коштів, з якої як він вказує, чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, а отже і отримав кредитну картку «Універсальна», без якої неможливе проведення цих операцій. Вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Звертає увагу, що у разі незгоди суду з розрахунком, наданим позивачем, суд був зобов`язаний навести свій розрахунок.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 . впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

-20 травня 2014 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Як видно зі змісту копії цієї Анкети-заяви, ОСОБА_1 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПРИВАТБАНКУ, виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку (а. с. 9).

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором б/н від 20 травня 2014 року укладеним між акціонерним товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 25 листопада 2018 року згідно якого за позичальником рахується заборгованість в розмірі 25 354,27 грн., що складається із: 14 551,79 грн. - процентів за користування кредитом; 9 118,94 грн. - пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 183,54 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 5-8).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Саме договір приєднання мав місце у справі, що розглядається: підписавши анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, з договором про надання банківських послуг та згодний з його умовами. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанку.

Отже доведеним є факт укладення кредитного договору між акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, та використання позичальником кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а. с. 5-8) та доданими до апеляційної скарги виписками по карткових рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с. 58 - 61).

При укладенні кредитного договору сторони домовилися, що за користування кредитними коштами Банком нараховуються проценти в розмірі 2,5 % в місяць, що становить 30 % на рік з розрахунку 360 календарних днів на рік (а. с. 10).

Перевіряючи правильність проведеного позивачем розрахунку апеляційний суд приходить до наступного:

За умовами кредитування,користування кредитними коштами Банком нараховуються проценти в розмірі 2,5 % в місяць, що становить 30 % на рік, з розрахунку 360 календарних днів на рік ( п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» - а.с. 2) (а.с. 10).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, ним з 01.09.2014 року було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 16.07.2018 року, а саме: з 01.09.2014 року застосовано процентну ставку в розмірі 34,8 % річних, з 01.04.2015 року 43,2 % річних. Також з 01.10.2015 року Банк в заборгованість по тілу кредиту став включати нараховані відсотки, штрафи, пеню та на цю загальну суму нараховувати проценти.

Такі дії позивача є незаконними, вчиненими всупереч вимог як закону, так і умов укладеного між сторонами договору, виходячи з наступного:

У пункті 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг є двосторонньою домовленістю сторін кредитного договору про право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, незалежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв`язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч частини першої статті 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.

Як убачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.

Сама по собі вказівка в Умовах та правилах надання банківських послуг на право банку змінювати тарифи, з огляду на вимоги закону, є недостатньою.

Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постановах: від 06 березня 2018 року в справі № 754/12805/15-ц; від 15 березня 2018 року в справі № 755/15238/15-ц; від 28 березня 2018 року в справі № 389/3409/16-ц; від 23 травня 2018 року в справі №310/80/16-ц; від 30 травня 2018 року в справі № 739/1461/17; від 06 червня 2018 року в справі № 761/37819/15-ц; від 06 червня 2018 року в справі № 718/634/16-ц.

Однак, позивачем не надано суду доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним також і з цих підстав.

Суд першої інстанції, зазначивши, що відсутні докази домовленості сторін кредитного договору щодо зміни процентної ставки, не зробив висновку про неправомірність одностороннього збільшення процентної ставки Банком та не застосував наслідків такого збільшення і не навів власного розрахунку заборгованості за кредитом.

Оскільки нарахування процентів за ставками 34,8% та згодом 43,2% починаючи з 01.09.2014 року є незаконним, тому суд наводить власний розрахунок процентів, що підлягають стягненню:як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2014 року (останній день, коли Банком застосовувалась процентна ставка в розмірі 30%), простроченої заборгованості за кредитом не було, а така заборгованість утворилася 25 вересня 2014 року у розмір 7 280 грн.; за період з 25 вересня 2014 року по 25 листопада 2018 року (в межах заявлених позовних вимог) позичальник ОСОБА_1 здійснював як неодноразове зняття кредитних коштів, так і погашення за кредитом.

Відтак, суд наводить власний розрахунок, починаючи з 25 вересня 2014 року( з урахуванням виниклої на той час простроченої заборгованості в розмірі 7 280 грн.):

123456789
Дата операції за рахункамиКількість днів, за які нараховано процентиВитрати клієнтом кредитних коштівСальдо заборгованості за наданим кредитом Власні кошти Сума внесених коштівПроцентна ставкаРозмір нарахованих процентівСальдо заборгованості по процентах
25.09.20143-7280,00--3017,9117,91
28.09.20142210,007490,00--3012,2830,19
30.09.20142110,007600,00--3012,4642,65
02.10.2014221,927601,92--30137,1179,75
24.10.20149-7381,67-4003054,4754,47
02.11.2014171,167382,83--30102,92157,39
19.11.20145100,007140,22-5003035,1235,12
25.11.20142210,007350,22--3030,1365,25
01.12.2014140,007390,22--306,0571,31
02.12.201417,957398,17--306,0777,38
03.12.201419,897408,06--306,0783,45
04.12.201411170,117578,17--3068,35151,8
15.12.2014120,007598,17--306,23158,03
16.12.20142-7156,2-6003011,7411,74
18.12.20141160,007316,2--305,917,74
19.12.20144150,007466,2--3024,4842,23
23.12.20142140,007606,2--3012,4754,70
25.12.2014260,007666,2--3012,5767,27
27.12.20141100,097766,2--306,3773,64
28.12.2014259,917776,2--30159,41233,05
22.01.2015122,137613,88-397,503074,9274,92
03.02.2015205,317619,19--30124,95199,87
23.02.20151-7469,06-350,00306,126,12
24.02.20156120,007589,06--3037,3443,46
02.03.201537,767596,82--3018,6962,14
05.03.201513,67238,97-423,60305,945,94
06.03.20152160,007442,57--3011,8817,82
08.03.20151139,557382,12--306,0523,87
09.03.2015160,457382,57--3096,86120,73
25.03.20154-7103,3-400,003023,323,3
29.03.2015120,007193,3--305,8429,14
30.03.83,3--3017,9247,05
02.04.2015272,147285,44--30161,3208,35
29.04.2015420,007095,93-400,003023,2723,27
03.05.2015269,737105,66--30151,49174,76
29.05.2015120,006900,42-400,00305,665,66
30.05.2015163,806964,22--305,7111,37
31.05.20151150,157114,37--305,8317,20
01.06.201516,057120,42--305,8423,04
02.06.20151176,927297,34--305,9829,02
03.06.2015267,497304,83--30155,74184,76
29.06.2015820,007324,83--3048,05232,81
07.07.,83-8,253090,09314,4
22.07.20151-7278,72-360,44305,975,97
23.07.201516,256794,44-484,00305,575,57
24.07.201514,006798,44--305,5711,44
25.07.2015143,406841,84--305,6117,05
26.07.20151122,976964,81--305,7122,76
27.07.201523,636968,44--3011,4234,19
29.07.2015139,507007,94--305,7539,94
30.07.201520,507008,44--3011,4951,43
01.08.201525110,007118,44--30145,92193,36
26.08.,44-20,863058,37234,87
05.09.20151-6953,31-400,00305,705,70
06.09.2015225,866959,17--30125,54131,20
28.09.20151-6959,17-7,75305,70129,20
29.09.201567,756966,92--3034,28163,48
05.10.20151-6730,40-400,00305,525,52
06.10.2015157,106737,50--3082,8788,39
21.10.,89-400,003063,2363,23
02.11.20151112,356538,24--305,3668,59
03.11.2015307,806546,04--3016,1084,69
06.11.2015178,406624,44--305,4390,12
07.11.2015181,66626,04--3097,8187,92
25.11.20152-6413,96-400,003010,5210,52
27.11.20151100,136514,09--305,3415,86
28.11.201519,876523,96--305,3521,21
29.11.2015120,006543,96--305,3726,58
30.11.201517,426551,38--305,3731,95
01.12.201539222,586773,96--30216,63248,58
09.01.20161-6773,96-11,65305,55242,48
10.01.,96-5,823055,55292,20
20.01.,26-368,903071,3971,39
02.02.,65-620,0030130,09131,09
28.02.20161-5879,74-400,00304,824,82
29.02.2016227,795907,53--309,6914,51
02.03.2016227,165914,69--30106,7121,21
24.03.20165-5635,9-400,003023,1123,11
29.03.2016420,005655,9--3018,5541,66
02.04.2016163,195659,09--3074,25115,90
18.04.20161100,145759,23--304,72120,62
19.04.201679,865769,09--3033,11153,73
26.04.20162-5522,82-400,00309,069,06
28.04.2016180,005602,82--304,5913,65
29.04.20161214,455817,27--304,7718,42
30.04.2016385,555822,82--30181,43199,85
07.06.2016372,545895,36--3014,5214,35
10.06.20161-5895,36-12,62304,83206,56
11.06.20165-5895,36-6,313024,17224,42
16.06.,71-371,073070,7070,70
01.07.20165-5519,42-300,003022,6322,63
06.07.20164072,675511,7-103,0230180,78180,78
16.08.2016772,675361,44--3030,7735,11
23.08.20162-5323,88-72,67308,738,73
25.06.20161173,955397,83--3048,6957,42
05.09.2016475,275473,10--3017,9575,37
09.09.,97-241,5030104,44104,44
03.10.20162-4896,57-514,84308,038,03
05.10.20163378,234974,8--30134,62142,65
07.11.2016880,725055,52--3033,16175,81
15.11.,70-422,633078,8678,86
05.12.20161081,254889,95--3040,09118,96
15.12.,28-422,6330109,06109,06
13.01.2017484,964671,24--3015,32124,38
17.01.,02-257,603052,1052,10
31.01.20172-4440,87-149,25307,287,28
02.02.20175-4365,84-82,313017,917,9
07.02.2017989,304455,14--3032,8850,78
16.02.,94-471,983062,8562,85
07.03.2017892,744126,68--3027,0789,92
15.03.,47-496,133064,0764,07
05.04.2017994,433814,9--3028,1592,22
14.04.,89-515,233041,72133,94
29.04.,83-1000,003069,5169,51
31.05.2017887,262613,09--3017,1486,65
08.06.2017793,082706,17--3015,53102,18
15.06.201722 2323,55-484,803041,9241,92
07.07.2017793,412416,96--3013,8755,79
14.07.,65-517,103027,227,2
31.07.20178-1463,89-518,96309,609,60
08.08.20172090,381554,27--3025,4935,09
28.08.20178-1554,27-1,813010,243,47
05.09.20171026,261580,53--3012,9656,43
15.09.,66-500,303010,2510,25
26.09.20173-1136,66-7,62302,85,43
29.09.20176-614,91-527,18303,023,02
05.10.20172191,79706,70--3012,1715,19
26.10.201710-706,70-3,52305,7917,46
05.11.20171097,75804,45--306,6024,06
15.11.201711-322,09-506,42302,92,9
26.11.20179-312,69-12,13302,312,31
05.12.20171698,00410,69--305,397,70
21.12.20175--112,56530,9530--
26.12.201710--144,8732,3130--
05.01.20181199,52-45,35-30--
16.01.201810--557,49512,1430--
26.01.201810--565,718,2230--
05.02.20182121,00-544,71-30--
26.02.20188--1670,711126,0030--
06.03.20182099,40-1571,31-30--
26.03.201810--1574,553,2430--
05.04.201830107,11-1467,44-30--
05.05.201839112,00-1355,44-30--
13.06.201820120,98-1234,46-30--
03.07.20182--1263,8429,3830--
05.07.201832131,03-1132,81-30--
06.08.201830141,65-991,16-30--
05.09.201830142,92-848,24-30--
05.10.201831144,21-704,03-30--
05.11.201821145,51-558,52-30--
25.11.2018---558,52-30--

Таким чином, після внесення ОСОБА_1 530,95 грн. 21 грудня 2017 року, заборгованість по кредиту була повністю погашена та в нього залишилися власні кошти на кредитній картці. В подальшому ОСОБА_1 продовжував вносити кошти і знімати. Однак внесення коштів на карту значно перевищило суму знятих ним коштів, тому станом на 25 вересня 2018 року (в межах заявлених позовних вимог) на картковому рахунку ОСОБА_1 перебувало 558 грн. 52 копі. Власних коштів

Отже заборгованість за кредитним договором б/н від 20 травня 2014 року відсутня, тому підстав для задоволення позову немає.

Стосовно нарахування Банком пені та штрафу слід зазначити таке:

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме п.2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобов`язань, передбачених п.2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов та правил.

Даним пунктом визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

У той же час, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 20.05.2014 року, відповідачу нараховувалася пеня в твердій грошовій сумі 100 гривень, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, як передбачено ч. 3 ст. 549 ЦК України, тому апеляційний суд вважає, що такі нарахування є неправомірними, так як завчасне визначення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Крім того, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована складова) теж не підлягають задоволенню, оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг) не відповідає положенню ч. 2 ст. 549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до змісту ст. 549 ЦК України поняття пені та штрафу визначені у цій статті та порядок їх обрахунку, є обов`язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не можуть бути змінені та викладені на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається їх суть, тобто вони перестають бути видом забезпечення виконання зобов`язання неустойкою в розумінні закону.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), тому, зважаючи на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_1 в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 20 травня 2014 року, заборгованість за договором станом на 25.01.2018 року відсутня.

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню , оскільки суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, не перевірив надані позивачем розрахунки та не навів власний , тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення є підставними і вона підлягає частковому задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 141, підпункту в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20 травня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис Т. Б. Сало

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета