Справа № 194/168/19
Номер провадження № 2/194/127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеймухової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Гаренко Н.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 610,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В п. 3.2, п 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 19796,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 459,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13196,98 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4958,80 грн., а також штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) - 930,78 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 березня 2008 року у розмірі 19796,36 грн. та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Відповідач надав суду письмову заяву про застосування строків позовної давності по кредитному договору. Зазначає, що згідно картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» він отримав кредит 17 березня 2008 року, на 56 день - 11 травня 2008 року позивач дізнався про неповернення кредиту. В умовах надання споживчого кредиту картка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в заяві. У разі не погашення суми кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованості в частині непогашеної суми кредиту вважаються такою, що прострочена. Кінцевою датою виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту і визначеною в заяві до кредитного договору картка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» є 11 травня 2008 року. Таким чином банк з травня 2008 року знав про своє порушене право на стягнення боргу, але жодних заходів щодо повернення боргу не здійснював. Таким чином, на сьогоднішній день строк позовної давності щодо кредитного договору, стягнення неустойки сплинув. Банк, враховуючи строк позовної давності по кредиту, повинен був звернутися до суду до травня 2011 року.

Представник позивача надав суду відзив на заяву про застосування строків позовної давності в якому зазначає, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, тобто між банком та відповідачем було укладено договір приєднання. Таким чином, згідно п. 9.12 Умов та правил договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Таким чином договір є чинний та строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Також відсутні підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, оскільки правопорушення триває, отже позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідач надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити, підтримує свою заяву про застосування строків позовної давності та відповідь на відзив, а також зазначив, що нової кредитної картки він не отримував.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2008 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про оформлення на його ім`я кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифів Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Базова процентна ставка складає 1,9 % в місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 березня 2008 року, ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 19796,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 459,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 13196,98 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4958,80 грн., а також штрафу - 1180,78 грн.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, заява клієнта, умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають кредитний договір.

Відповідач ОСОБА_1 ознайомився з усіма істотними умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що підтверджується його підписом, користувався зазначеним кредитом, остання сплата за кредитом відбулася: 25 квітня 2008 року у сумі 34,60 грн.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифів Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг по закінченню строку дії картки вона продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшла письмова заява про закриття рахунку.

Відповідно до п. 3.2 п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 5.5 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році.

Відповідно до п. 5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань держатель картки сплачує відсотки по завищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір якої визначений тарифами.

Згідно п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний у разі незгоди із змінами Правил або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість перед банком.

Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний, у випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку повернути кредит (в тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду банку.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Проте відповідач умови договору № б/н від 17 березня 2008 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед Банком.

При цьому суд зазначає, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.

Зазначену правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

По закінченню строку дії картки вона продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшла письмова заява про закриття рахунку (п. 9.12 Умов).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, аналізуючи досліджене, суд приходить до висновку, що до позовних вимог слід застосовувати загальну і спеціальну, передбачену ст.257,258 ЦК України позовну давність.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2017 року по справі № 6-1926цс15 та від 07 жовтня 2015 року по справі №6-1295цс15.

Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не виконав умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, що є підставою для стягнення з позичальника отриманих ним коштів та відсотків за користування кредитом впродовж строку дії кредитного договору, однак позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 553/1449/16-ц.

Судом встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідач ОСОБА_1 вніс 25 квітня 2008 року, ще до цієї дати знімав кошти, в подальшому не знімав коштів з картки та не користувався нею, підтвердження того, що відповідач отримував нову карту та нею користувався суду не надані, в кредитці зазначено, що кредитні кошти надаються на 55 днів пільгового періоду за умови погашення до 25 числа кожного місяця, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а з позовом до суду банк звернувся у січні 2019 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем по справі. Інших платежів, які б обумовлювали переривання строків позовної давності відповідачем внесено не було.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року по справі № 743/120/17.

Європейський суд з прав людини в § 51 рішення від 22.10.1996 року «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та § 137 рішення від 09.01.2013 року «ОСОБА_2 проти України» зазначив, що строк позовної давності забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень стосовно подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Судом не беруться до уваги доводи представника позивача стосовно того, що згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, та якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично логнується на той самий строк, оскільки така позиція позивача не підтримана постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 205/8730/16-ц.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.

У зв`язку з відмовою АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 526,527,530,549,610,611,628,629,634,638,1052,1054 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони та інші учасники справи: позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(місце знаходження: 01001, м. Київ вул. Грушевського буд. 1Д, ); відповідач - ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін