02.10.2019 227/1963/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Сухіній О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Добропілля в порядку загального позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача ОСОБА_2 , звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 04.10.2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 24.10.2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.02.2016 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки були стягнуті аліменти на сина у розмірі 1/4 частини заробітку. В той же час, ОСОБА_5 з лютого 2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком, який створив всі необхідні умови для проживання дитини. Відповідачка зі своїм сином не спілкується, кошти, які вона одержує на утримання малолітньої дитини, використовує на власні потреби. Враховуючи, що про дитину піклується лише батько, в сім`ї якого і проживає ОСОБА_5 , визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів. Окрім того, позивач зазначає, що з лютого 2018 року дитина перебуває на повному утриманні батька, в той же час останній сплачує на користь відповідачки аліменти за рішенням суду, у зв`язку з чим позивач вважає, що має право на захист порушених прав шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на їх малолітнього сина. Також позивач зазначає, що мати також зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, позивач просив визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації та проживання батька; припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуті на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.02.2016 року по справі № 227/368/16-ц, яке набуло законної сили 01.03.2016 року, та визнати виконавчий лист, який видано на підставі даного рішення суду, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача та його представника надійшли заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення. Від відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись положеннями статті 223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію заочного рішення суду для відома.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року (а.с. 19).

Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 травня 2011 року виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області (а.с. 8).

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20-21).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_1 , складеного працівниками служби у справах дітей Добропільської міської ради, умови проживання добрі, санітарно-гігієнічні норми витримані, в квартирі чисто, прибрано, для дітей є окремі спальні місця, є місце для вивчення уроків, у дітей є посезонний одяг, взуття, готова їжа та запас продуктів. Комісія прийшла до висновку, що для дітей в родині, де проживає малолітній ОСОБА_6 , створені всі умови для проживання та повноцінного розвитку (а.с. 12).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутового та матеріального стану ОСОБА_3 , складеного 26.11.2018 року депутатом Білозерської міської ради, ОСОБА_7 , 2011 року народження, з матір`ю ОСОБА_8 не проживає з лютого 2018 року, проживає з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Мати у вихованні дитини участі не приймає. Умови проживання за адресою реєстрації матері незадовільні, квартира не придатна до проживання (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 працює майстром гірничої дільниці у ВСП «ШУ « Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», загальна сума нарахованого доходу за період з 11.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за винятком аліментів становить 114390,21 грн., сума сплачених аліментів складає 28821,34 грн., що підтверджується довідкою № 558 від 07.12.2018 року (а.с. 15).

Згідно побутової характеристики на ОСОБА_1 , 1978 року народження, складеної головою ОСББ «Сузір`я», ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зарекомендував себе з позитивного боку. Син ОСОБА_6 , 2011 року народження, проживає з батьком з лютого 2018 року (а.с. 14).

Дитина навчається в Білозерській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 Добропільської міської ради Донецької області, що підтверджується довідкою, виданою зазначеним навчальним закладом. Мати, ОСОБА_3 , сина не відвідувала, не займалася його вихованням, на батьківських зборах не з`являлась (а.с. 16).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, складеного Добропільським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, батько дитини здатний забезпечувати її потреби (а.с. 18).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконком Добропільської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (а.с. 9-11).

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою ВерховноїРади України№789-XIIвід 27лютого 1991року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, зважаючи, що мати ОСОБА_3 фактично не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, за місцем її реєстрації не створено належних умов для проживання дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на малолітню дитину, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право отримання аліментів тим із батьків, з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично перебуває на його утриманні, при цьому позивач має зобов`язання за рішенням суду сплачувати аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 , з якою дитина не проживає.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога диктується положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів.

В той же час, нормами Сімейного кодексу України не передбачено можливості вирішення питання судом про припинення стягнення аліментів, тоді як суд може звільнити платника від сплати аліментів за наявності відповідних підстав.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6 проживає разом зі своїм батьком, а отже знаходиться на його утриманні, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий лист після набрання даним рішенням законної сили не підлягає виконанню у зв`язку із звільненням позивача від сплати аліментів на користь відповідача.

Окрім того, позивач ставить також питання щодо стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на його користь на утримання малолітнього ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині з наступних підстав:

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-81,141, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 161, 180, 182, 191, 273 Сімейного кодексу України, Законом України «Про судовий збір», Пленумом Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданим в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїм батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації та проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 .

Звільнити позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуті на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.02.2016 року по справі № 227/368/16-ц, яке набрало законної сили 01.03.2016 року.

Визнати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Білозерським МВМ Добропільського РВ УМВС України в Донецькій області 08 грудня 1995 року, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст.272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

02.10.2019