Справа № 743/1245/18
Провадження № 2/743/6/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відібрання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

29.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами було розірвано і 18.08.2017 року відповідач добровільно передала позивачеві сина ОСОБА_9 , який постійно проживає разом з позивачем.

28.03.2018 року рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області за позовом ОСОБА_1 було юридично визначено місце проживання сина ОСОБА_9 разом з ним, а в задоволенні аналогічних вимог ОСОБА_1 про визначення разом з ним місця проживання доньки ОСОБА_10 - відмовлено.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10.07.2018 року місце проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також було визначено разом з батьком.

На момент пред`явлення ОСОБА_1 позову про відібрання доньки, відповідач не виконує судове рішення про передачу дитини батьку та, без відома і дозволу останнього змінила місце проживання дитини.

За місцем своєї реєстрації відповідач не проживає, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.160, 162 СК України, просить відібрати доньку у колишньої дружини, передати дитину йому, допустити негайне виконання рішення, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

До початку з`ясування фактичних обставин, з ініціативи суду до участі у справі в якості третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено Службу у справах дітей Ріпкинської РДА і орган опіки та піклування в особі Ріпкинської селищної ради.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснивши, що факт зміни місця проживання ОСОБА_2 та їх неповнолітньої доньки підтверджується систематичним не отриманням відповідачем поштової кореспонденції, яка надсилається за зареєстрованим місцем проживання відповідача по АДРЕСА_1 , а також тією обставиною, що донька сторін навчається в Добрянській ЗОШ Ріпкинського району, тобто за місцем проживання батьків ОСОБА_2 , які фактично і виховують дитину.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що її донька ОСОБА_10 , місце проживання якої апеляційний суд визначив разом з позивачем, фактично не знає батька і адаптована в тих соціальних умовах, у яких вона перебуває, а саме разом з ОСОБА_2 та двома іншими, молодшими за віком єдинорідними дітьми відповідача. Факт не отримання ОСОБА_2 рекомендованої поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання в смт.Ріпки обумовленений тим, що відповідач проходить службу у ВПС «Добрянка» Ріпкинського району, і переважну частину свого часу проводить у вказаному населеному пункті. Наведені обставини стали передумовою для оформлення доньки ОСОБА_10 на навчання в Добрянську ЗОШ, однак молодша донька відповідача ОСОБА_15 проживає в смт.Ріпки, де відвідує дошкільний навчальний заклад, куди її відводить рідний батько - ОСОБА_16 , який для цього приїздить з м.Чернігова. Крім того, донька боїться батька, а в разі передачі її позивачеві, різка зміна соціальних умов може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Той факт, що ОСОБА_2 не змінювала місця проживання дитини можуть підтвердити свідки.

Представники третіх осіб у вирішенні справи поклалися на розсуд суду, пояснивши, що раніше, а саме під час розгляду справи між сторонами про визначення місця проживання обох дітей, вони надавали судам першої та апеляційної інстанцій всі документи, які мали відношення до предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами було розірвано 04.11.2013 року, а колишній дружині повернуто дошлюбне прізвище - ОСОБА_17 .

Після розірвання шлюбу між сторонами обоє спільних дітей спочатку залишилися проживати разом з матір`ю в смт.Ріпки, а в подальшому вона добровільно передала сина батькові.

Відповідач повторно укладала шлюб, змінивши прізвище на ОСОБА_2 .

На час розгляду справи судом відповідач, з її слів, проживає однією сім`єю з іншим чоловіком - ОСОБА_19 , донькою ОСОБА_10 , а також з молодшими за віком дітьми - ОСОБА_15 2014 року народження , і ОСОБА_22 2017 року народження.

Зі слів відповідача, доньку ОСОБА_15 в дошкільний заклад «Колосок», який розташований в смт.Ріпки, відводить рідний батько цієї дитини - ОСОБА_16 , який з цією метою приїздить з м.Чернігова.

В судовому засіданні встановлено, що з 21.10.2014 року позивач перебуває у шлюбі зі ОСОБА_24 та проживає в АДРЕСА_2 , разом з дружиною, сином ОСОБА_9 і донькою дружини від попереднього шлюбу - ОСОБА_26 .

Посадовими особами служби у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради обстежено умови проживання сім`ї позивача, про що ними 26.06.2017 року складено акт, з якого вбачається, що в сім`ї створено належні умови для утримання, виховання і розвитку дітей, а взаємовідносини між членами родини є доброзичливими.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , і вказане житлове приміщення є службовим та належить до державного жилого фонду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач проходить службу у відділі прикордонної служби «Добрянка» і сторони визнають той факт, що вказаний населений пункт знаходиться на відстані не менш ніж 40 км. від зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні визнала той факт, що вона тривалий час перебувала у відпустках по догляду за малолітніми дітьми, у зв`язку з чим у ОСОБА_2 не було необхідності перебувати в смт.Добрянка, а достроковий вихід з відпустки був обумовлений зверненнями її колишнього чоловіка з позовом до суду про визначення місця проживання дітей.

У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що він знає ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_10 , оскільки відповідач має квартиру в тому ж будинку, де проживає свідок. ОСОБА_27 періодично, у вихідні дні, бачить ОСОБА_2 разом з донькою в смт.Ріпки.

Таким чином, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дає суду підстави для висновку про зміну відповідачем місця проживання доньки ОСОБА_10 без згоди рідного батька дитини.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача та її представника про недоведеність обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і розцінює такі твердження виключно позицією, яку зайняла відповідач у спорі про відібрання дитини.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10.07.2018 року визначено місце проживання ОСОБА_10 з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Постановою Верховного Суду від 10.04.2019 року, рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10.07.2018 року про визначення місця проживання доньки ОСОБА_10 разом з батьком визнано законним і обґрунтованим.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Відсутність законодавчо встановленого механізму виконання судових рішень вказаної категорії не може бути підставо для збереження становища, яке існувало до моменту звернення ОСОБА_1 з позовом про відібрання дитини у ОСОБА_2 , так як судове рішення обов`язкове для виконання будь-якими підприємствами, установами, організаціями, а також фізичними особами, яких воно стосується.

Умисне невиконання судового рішення є підставою для притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_10 навчається в Добрянській ЗОШ з 03.09.2018 року.

З характеристики виданої Добрянською ЗОШ вбачається, що до вступу у вказаний навчальний заклад дитина відвідувала Ріпкинський дитячий садок «Колосок» та, зі слів матері, виховується в сім`ї яка складається з п`ятьох чоловік: матері - ОСОБА_2 , вітчима - ОСОБА_19 і трьох інших дітей. Дитина не пропускає заняття в школі без поважних причин, а її вихованню активно допомагає бабуся (по лінії матері).

Таким чином, зміст характеристики за місцем навчання дитини дає підстави стверджувати, що малолітня ОСОБА_10 фактично проживає в смт . Добрянка Ріпкинського району.

З психологічного висновку від 20.12.2018 року вбачається, що сприятливими умовами для дитини, є ситуація та родина, в якій вона перебуває. Будь-які зміни звичних умов життя, можуть спровокувати стрес, переживання дитини. Разом з тим, заради дітей, збереження їх психічного здоров`я, батькам необхідно налагодити конструктивні стосунки, підтримувати добрі взаємини та надати можливість дітям спілкуватися із усіма членами родини.

За змістом ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 вказаної Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визнають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому числі, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року констатовано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У відповідності до ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Приймаючи до уваги, що сторони в судовому засіданні не оспорювали того факту, що попереднім місцем проживання малолітньої ОСОБА_10 до 10.07.2018 року була квартира АДРЕСА_3 , а відповідач без згоди позивача змінила це місце, та враховуючи рішення апеляційного суду Чернігівської області про визначення місця проживання дитини разом з батьком, яке вступило в законну силу, суд вважає що до правовідносин які склалися, мають бути застосовані положення ст.162 СК України.

У відповідності до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них.

Таким чином, системний аналіз глави 13 СК України, ч.1 ст.162 СК України, ст.29 ЦК України, в контексті спірних правовідносин, та наявності не скасованого рішення про визначення місця проживання дитини, дає підстави для висновку, що право одного із батьків на відібрання дитини у іншого, виникає у випадку самочинної зміни місця проживання дитини без згоди іншого з батьків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження.

Пунктом 5 ч.1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 76, 141, 263-265, п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передати дитину батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому в АДРЕСА_6 , проживаючому в АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_2 та повернення дитини батьку ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_6 , проживаючого в АДРЕСА_2 , 704 грн. 80 коп., в якості відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 17.05.2019 року.

Суддя Є.А. Жовток