КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6343/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Рубан С.М.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Лісовської О.В.,-

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 22 586 грн 71 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що витрати на навчання, додаткові заняття з англійської мови, відвідування басейну, та витрати на ліки, - є додатковими витратами, які пов`язані із розвитком здібностей дитини та медичними рекомендаціями у зв`язку із станом здоров`я дитини. Відмовляючи у стягненні інших витрат суд першої інстанції виходив із того, що заявлені позивачем витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. Відмовляючи у стягненні передбачуваних додаткових витрат на забезпечення навчання дитини у розмірі 700 грн 00 коп. щомісячно, суд вважав такі вимоги безпідставними.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Висновки суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року до 13 червня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1 286 грн 00 коп. щомісячно до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 перебуває на її утриманні. Аліментів, які призначені судом, не вистачає на утримання дитини. З урахуванням того, що позивач не має можливості самостійно нести всі витрати на дитину, просила, з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь фактично понесені витрати на додаткові потреби дитини у розмірі 186 628 грн 09 коп., а також передбачувані витрати на дитину у розмірі 700 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 01 січня 2018 року і до 25 червня 2022 року.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Встановивши, що витрати на навчання в розмірі 700 грн, витрати на приладдя для навчання, одяг, мобільний зв`язок, меблі для дитини, відпочинок, картриджи для принтера, ланцюжок золотий, постільну білизну, канцелярські товари для навчання, ноутбук, телевізор, - не зумовлені розвитком особливих здібностей дитини та не є додатковими витратами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що передбачувані витрати в розмірі 700 грн є додатковими витратами, необхідними для навчання дитини та здобуття повної загальної середньої освіти, колегія суддів не приймає, оскільки зазначені витрати не є витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо). При цьому зазначені витрати враховувались судом при призначенні аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не відніс до додаткових потреб на дитину більшу частину витрат, що були здійснені позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені позивачем витрати не зумовлені особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей дитини, а тому вони не можуть бути стягнуті на підставі ст. 185 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не надано оцінку, що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, а також, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім, колегія суддів не приймає, оскільки розв`язання спору щодо цього, може бути предметом окремого судового розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав вважати, що при вирішенні спору судом були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 05 лютого 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 травня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.М. Рубан