КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/2191/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., суддів Сержанюка А.С., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що у вересні 2016 року він отримав від Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приват Банк» та /або Банк) попередження, в якому було зазначено, що згідно з кредитним договором від 02 квітня 2005 року борг позивача перед відповідачем складає 84 640,00 грн.

Вказує, що в жовтні 2016 року Банком було направлено позивачеві лист, яким було повідомлено про початок процесу оголошення позивача в розшук, як боржника. Проте, позивач не звертався до відповідача із заявою про надання кредиту, жодного кредитного договору з відповідачем не підписував та грошові кошти не отримував, оскільки в день укладення кредитного договору, 02 квітня 2005 року, позивач перебував у місці попереднього ув'язнення, що унеможливило укладення між сторонами будь-якого договору.

Просив визнати недійсним вказаний кредитний договір.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що апелянтом було доведено факт перебування в місці попереднього ув'язнення в момент підписання оскаржуваного кредитного договору.

Вважає, що судом першої інстанції було здійснено неповне з'ясування обставин, що мають значення для розгляду справи та надано неналежну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

Зазначає, що позивач не вчиняв дій і не висловлював свого волевиявлення як учасника правочину на укладення кредитного договору, не підписував його та не отримував кредит.

Просив скасувати оскаржуване рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені сторони не з'явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Колегія апеляційного суду погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2016 року на адресу позивача від ПАТ КБ «Приват Банк» надійшло попередження, в якому було зазначено, що згідно з кредитним договором №К2У8КЯ@1517087 від 02.04.2005 року борг позивача перед відповідачем складає 84 640,00 грн.

17.05.2005 року Шевченківський районний суд м. Києва виніс обвинувальний вирок відносно позивача за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ст. ст. 70, 71 КК України, яким позивачу призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Позивач посилався на те, що 24 січня 2005 року відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв'язку з чим позивача було поміщено в Київський слідчий ізолятор Державного департаменту України з питань виконання покарань, що унеможливлює укладення кредитного договору від 02 квітня 2005 року.

Відповідно ч. 1-2 ст.95 ЦПК Україниписьмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Однак матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили, що на момент укладення договору позивач перебував під вартою в слідчому ізоляторі.

Позивач посилався на те, що він не вчиняв дій і не висловлював свого волевиявлення як учасника правочину на укладення кредитного договору, не підписував його та не отримував кредит у розмірі 84 640,00 грн.

Зазначає, що даний кредитний договір було вчинено від його імені іншою невстановленою особою.

Натомість договір, який позивач просить визнати недійсним, не було долучено до матеріалів справи, шо позбавляє колегію суддів надати йому правову оцінку.

Частиною 3, 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1позовних вимог належними та допустимими доказами, зокрема позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що при викладених обставинах немає договірних стосунків, колегія суддів не приймає, оскільки є формальними та не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини про недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що відсутні докази, які б дали підставу зробити однозначний висновок про те, що вказані позивачем обставини та докази безумовно свідчили про факт укладення кредитного договору, а тому приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Крім того, апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: