ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1420/18
провадження № 2/691/147/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Симиренківське», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, державний реєстратор ОСОБА_3, про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просить: визнати недійсним договір оренди землі, без номера, площею 1,76 га, кадастровий номер - :02:001:1846, укладений 02.03.2018, між нею та СТОВ «Симиренківське»; скасувати рішення державного реєстратора - ОСОБА_3, (Городищенська районна державна адміністрація Черкаської області), індексний № 40026934 від 06.03.2018, про державну реєстрацію прав та обтяжень, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1846 за відповідачем (код ЄДРПОУ- 03790528); стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 8000 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити, вказавши, що договір оренди землі укладено з порушенням вимог закону. Договір підписаний її чоловіком, від імені власника, який на момент підписання не мав жодних повноважень. Також, у Договорі не визначення чіткого порядку перегляду розміру орендної плати, її індексації, відповідальності за її несплату, переважність права орендаря на отримання орендованої земельної ділянки у власність, порядку розірвання договору.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, зазначивши, що дійсно договір складено з порушеннями вимог діючого законодавства та він був підписаний чоловіком позивача, який не мав на це повноважень. Не заперечував щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Державний реєстратор ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи без його участі, у вирішені даного спору поклався на розсуд суду.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 146490 від 10.10.2007, свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2007, зареєстрованого в реєстрі на № 1738 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.06.2007, позивач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 1,76 га, кадастровий номер :02:001:1846, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адмінмежах Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

За договором оренди землі від 17.07.2008, укладеного між ОСОБА_2І.(орендодавець) та СТОВ «Симиренківське», в особі ОСОБА_4 (орендар), орендодавець передала орендарю в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адмінмежах Мліївської сільської ради, площею 1,76 га ріллі, з виконанням умов передбачених вказаним договором, строком до 2015.

02.03.2018 укладено договір оренди землі між ОСОБА_2 (орендодавець) та СТОВ «Симиренківське», в особі ОСОБА_4 (орендар), відповідно до умов якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Мліївської сільської ради (за межами населеного пункту) Городищенського району Черкаської області, загальною площею 1,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:1846.

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди землі, ОСОБА_2 (орендодавець) передала, орендар СТОВ «Симиренківське» прийняв у відповідності з умовами зазначеного договору, в строкове володіння і користування земельну ділянку у розмірі 1,76 га, право на яку посвідчено Державним актом серії ЧР № 146490, на строк оренди 10 років з моменту підписання вказаного договору.

За Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу НОМЕР_1 від 06.03.2018, державним реєстратором Городищенської районної державної адміністрації ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:1846, площею 1,7592 га, строком дії 10 років з правом пролонгації, за яким орендарем є СТОВ «Симиренківське», а орендодавцем ОСОБА_2

14.06.2018 ОСОБА_2 звернулася до директора СТОВ «Симиренківське» ОСОБА_4 із листом, в якому просила вжити заходи щодо скасування державної реєстрації права оренди від 02.03.2018 за договором оренди землі б/н, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:1846, привести у відповідність до вимог чинного законодавства України положення договору оренди землі та запропонувати до розгляду проект договору, який відповідає вимогам законодавства. Однак, у добровільному порядку, відповідачем дане питання вирішено не було.

Сторонами у судовому засіданні визнано, що договір оренди землі від 02.03.2018 та акт прийому-передачі земельної ділянки за цим Договором, від імені орендодавця ОСОБА_2 був підписаний її чоловіком, який не мав на те належних повноважень. Ця обставина не викликає у суду обґрунтованого сумніву, оскільки навіть без призначення почеркознавчої експертизи, візуально можливо встановити, що підписи в оспорюваному Договорі та інших документах, які підписані позивачем, є різними. А тому, обставини визнані сторонами доказуванню не підлягають у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, за нормами ч. 1 ст. 627 ЦК України. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства - ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 вказаного Кодексу.

Частина 3 статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивач не здійснювала вільне волевиявлення на передачу в оренду земельної ділянки, оскільки не підписувала договір оренди від 02.03.2018.

Також, позивач посилається й на інші підстави для визнання Договору недійсним, зокрема на те, що оспорюваний Договір не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», а саме, п. 13 Договору містить положення, що унеможливлює його однозначне тлумачення «Розмір орендної плати може бути обовязково переглянуто». Вважає, що така редакція Договору надає орендареві право не переглядати орендну плату протягом дії Договору та не нести відповідальності.

Типовий договір оренди землі, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 та його п. 14 передбачено чіткий обсяг відповідальності орендаря за невнесення орендної плати. Натомість оспорюваний Договір від 02.03.2018 не містить погодженої сторонами Договору обсягу відповідальності за невиконання його умов.

У Договорі невірно зазначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

У п. 30 Договору зазначено, що орендар має право на першочергове придбання у власність земельної ділянки, хоча за ст. 9 Закону України «Про оренду землі», орендар має переважне право на отримання земельної ділянки у власність.

Пунктом 36 Договору від 02.03.2018 передбачено також право орендаря в односторонньому порядку припинити дію договору. Така умова Договору суперечить ст. 31 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає право розірвати договір на вимогу однієї зі сторін лише за рішенням суду.

До примірника Договору позивачеві не додано план або схему земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастровий план із відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акт визначення земельної ділянки в натурі.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо недотримання істотних умов Договору, зокрема, щодо не визначення в Договорі чіткого порядку перегляду розміру орендної плати, її індексації, відповідальності за її несплату, переважність права орендаря на отримання орендованої земельної ділянки у власність, порядку розірвання договору, ненадання орендодавцю додатків до Договору, то такі вимоги не є підставою для визнання недійсним договору оренди вцілому, а можуть бути підставою для внесення змін до Договору шляхом укладення додаткових угод, чи визнання недійсними окремих частин правочину, що узгоджується зі ст. 217 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

А тому суд приходить до висновку про визнання недійсним Договору оренди землі від 02.03.2018 саме через відсутність вільного волевиявлення учасника правочину (орендодавця), що передбачено ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦК України.

У звязку з визнанням договору недійсним, також задоволенню підлягає похідна позовна вимога про скасування рішення про його державну реєстрацію.

Відповідно до наданих суду: договору № 25/2018 від 01.06.2018 про надання правової допомоги, додаткових договорів № 1 і № 2, акту виконаних робіт, квитанції № 74 від 29.10.2018, позивач понесла витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн., які слід стягнути з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Крім цього, оскільки позивач на час звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути судовий збір, який, на час звернення до суду з даним позовом становив 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 203, 215, 626, 627 ЦК України, ст. 124 ЗК України, ЗУ «Про оренду землі», ст. ст. 4, 11-13, 81, 206, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, без номера, укладений 02.03.2018 між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Симиренківське», щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 1,76 га, кадастровий номер - :02:001:1846, розташованої на території Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Скасувати рішення державного реєстратора Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області ОСОБА_3 (номер запису про інше речове право 25161210 від 02.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1846, зареєстрованої за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Симиренківське», .

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Симиренківське» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Симиренківське» на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22.02.2019.

Суддя ОСОБА_5