Справа № 216/4557/18
провадження №2/216/1956/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2019 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської
головуючого судді - Бутенко М. В.
секретаря - Клименко О.В.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання останнім.
В обґрунтування своєї заяви пояснила, що 19 грудня 2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 216/1774/17-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , який продовжує навчання в розмірі 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання останнім, тобто до 30 червня 2018 року.
На даний час, син сторін - ОСОБА_4 , після закінчення Українського політехнічного технікуму 30.06.3018 року, продовжив навчання в Криворізькому національному університеті та відповідно до наказу від 06 серпня 2018 року за № 846 с, зарахований студентом 1 курсу електротехнічного факультету для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр за денною формою навчання, спеціальність електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, що підтверджується повідомленням приймальної комісії ДВНЗ «Криворізького національного університету» від 07 серпня 2018 року.
Навчання сина потребує грошових коштів на матеріальне та соціально побутове забезпечення навчального процесу, яке позивач не може надавати в достатньому для цього обсязі, так як на даний час має статус безробітної, що підтверджується довідкою з Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 26.07.2018р. №4447.
В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , відповідач не надає, хоча має таку можливість. Відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрований суб`єктом господарювання фізичною-особою підприємцем з 2005 року, займається роздрібною торгівлею, має регулярний та стабільний заробіток.
Відповідачу по справі належить на праві власності автомобіль, «Citroen Nemo», державний номер НОМЕР_1 , з податкової декларації єдиного податку фізичної-особи підприємця від 19.01.2017 р., сума доходу ОСОБА_2 за 2015 рік складає 500000 грн., за 2016 рік 250000 грн. Відповідні посилання на вище вказану інформацію містяться в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017 року.
Крім того, відповідач має заборгованість з несплати аліментів за минулий час.
Вирішити спір без звернення до суду не вбачається можливим.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, без застосування технічного запису, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в жодне призначене судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку ОСОБА_2 та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що у сторін по с праві є син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). 19 грудня 2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 216/1774/17-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , який продовжує навчання в розмірі 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання останнім, тобто до 30 червня 2018 року (а.с.7,8).
На даний час, син сторін - ОСОБА_4 , після закінчення Українського політехнічного технікуму 30.06.3018 року, продовжив навчання в Криворізькому національному університеті та відповідно до наказу від 06 серпня 2018 року за № 846 с, зарахований студентом 1 курсу електротехнічного факультету для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр за денною формою навчання, спеціальність електроенергетика, електротехніка та електромеханіка, що підтверджується повідомленням приймальної комісії ДВНЗ «Криворізького національного університету» від 07 серпня 2018 року (а.с.11).
Навчання сина потребує грошових коштів на матеріальне та соціально побутове забезпечення навчального процесу, яке позивач не може надавати в достатньому для цього обсязі, так як на даний час має статус безробітної, що підтверджується довідкою з Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 26.07.2018р. №4447 (а.с.12)
В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , відповідач не надає, хоча має таку можливість. Відповідач, ОСОБА_2 , зареєстрований суб`єктом господарювання фізичною-особою підприємцем з 2005 року, займається роздрібною торгівлею, має регулярний та стабільний заробіток (а.с.9,10).
Так, відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Виходячі з норм ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно роз?яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Із врахуванням матеріального становища позивача, відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання слід стягувати з відповідача щомісячно в твердій грошовій сумі 5000 грн. з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, до закінчення навчання дитини, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 грн. по сплаті судового збору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 182, 185,198-201 Сімейного Кодексу України, п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15 травня 2006 року, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , працює ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., до закінчення навчання в ДВНЗ « Криворізький національний університет», та не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з дати подання позову з 16.08.2018 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704.80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя М. В. Бутенко