Номер провадження: 22-ц/813/3104/19
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МтСБУ), третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТзДВ «СТ «Домінанта»), в якому просила суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь 67757,31 грн. недоплаченої страхової виплати (страхового відшкодування) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 2559804; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 58407,91 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП та стягнути судові витрати з відповідачів.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 рокузаяву позивача ОСОБА_2 задоволено частково.

Накладено арешт на автомобіль марки «Audi» модель Q3, кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2014р.в, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Копію ухвали направлено для виконання до Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області для накладення арешту на автомобіль.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.10.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на її необґрунтованість, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову- залишити без змін (а.с. 79-82).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 15.05.2019 року о 12год.30хв.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, районний суд виходив із співмірності вартості арештованого майна заявленим позивачем вимогам про стягнення матеріального шкоди та з того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Так, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадження Суворовського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , МтСБУ , третя особа ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», у якому позивач просить стягнути з Моторного МтСБУ на її користь 67757,31 грн. недоплаченої страхової виплати (страхового відшкодування) та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 58407,91 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

04.09.2018 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на транспортні засоби, які згідно відомостей даних ЄДР МВС, станом на 31.08.2018 року перебувають у власності ОСОБА_1

При цьому, в обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_2 посилалася на те, що під час розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, відповідач своїми діями затягувала розгляд справи, заявляючи не вмотивовані клопотання та долучаючи не потрібні докази. Крім того, протягом тривалого часу жодних дій, спрямованих на відшкодування завданих позивачу збитків не вчиняла, що на думку ОСОБА_2 свідчить про відсутність наміру понести відповідальність за свої дії шляхом компенсації витрат на ремонт автомобіля позивача, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 , тому що до моменту ухвалення рішення відповідач зможе вчинити дії, спрямовані на зміну власника вказаного майна, що призведе до відсутності коштів в ОСОБА_1 або іншого майна, за рахунок якого можливо було в виконати майбутнє рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

10.09.2018 року, в межах розгляду даної справи судом першої інстанції накладено арешт на автомобіль марки «Audi» модель Q3, кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2014р.в, що належить ОСОБА_1 , в іншій частині клопотання - відмовлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Також слід звернути увагу, що накладення арешту на майно відповідача не зупиняє та не обмежує її у праві володіння та користування цим майном.

Тому, зроблені судом висновки повністю відповідають матеріалам та обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Так, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог позивача в зв`язку із відсутністю вини у вчиненні ДТП та закриттям провадження по справі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 03.11.2017 року (справа №523/10661/17), провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Однак закриття провадження по справі №523/10661/17 в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючої підставою та не спростовує вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.

Твердження апелянта щодо того, що оскаржувана ухвала була винесена за відсутності ОСОБА_1 або її представника, що позбавило її можливості висловити свої заперечення щодо законності винесення даної ухвали апеляційним судом є неспроможними, з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інші доводи апеляційної скарги, які не є суттєвими, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.05.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда