Справа № 263/9788/19
Провадження № 2/263/2114/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 03 липня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 29 липня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина мешкає разом із позивачем. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний у липні 2015 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 28 вересня 2017 року та до повноліття дитини. Зазначає, що її доходи з дня ухвалення рішення суттєво не збільшились. ОСОБА_1 працює у ПрАТ «МК Азовсталь» та отримує заробітну плату в середньому 5500-6000 грн. на місяць, з урахуванням того, що у лютому, березні та квітні 2019 року нарахована матеріальна допомога у розмірі 2400 грн. для лікування дитини. ЇЇ заробітна плата в порівнянні із ростом цін на продукти харчування, ліки, цінами на комунальні послуги є не великою, тому вона не може у повній мірі забезпечити потреби дитини. Свої доходи відповідач приховує. На час ухвалення рішення про стягнення аліментів дитина тільки починала відвідувати шкільний заклад, тому з того часу потреби дитини значно зросли. Наразі дитина навчається у другому класі середньої школи № 25, додатково вивчає англійську мову у приватного вчителя. Один місяць навчання англійської мови коштує 400 грн. Також у дитини хронічне захворювання - бронхіальна астма. Коли дитина хворіє ОСОБА_1 змушена залишатися із нею вдома або на стаціонарному лікуванні, нести витрати на лікування та втрачати свій заробіток, через отримання листа непрацездатності або із заявами на відпустку за свій рахунок, оскільки у стаціонарі листи непрацездатності видають лише з дітьми до 6 років, тому її доходи в цей період є мінімальними. У період загострення бронхіальної астми, яке багато разів на рік супроводжується гострим бронхітом та багаторазовою госпіталізацією, кожен такий випадок загострення хвороби дитини потребує дуже великих витрат на ліки. Допомоги у вихованні дитини, догляд за нею, витрати на лікування відповідач не надає. Витрати на навчання, купівлю одягу, взуття, оздоровчий відпочинок позивач несе самостійно. Крім того, дитина потребує духовного розвитку, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї тощо, однак відповідач цих витрат оплачувати не бажає. На прохання розділити витрати відповідач ігнорує. Через значний ріст цін на продукти харчування позивач витрачає 70% заробітної плати. Вказує, що зі слів відповідача останній отримує заробітну плату у розмірі 10000-12000 грн. на місяць, сплачую 1500 грн. аліментів на місяць, додаткових витрат на дитину не несе. Звернула увагу суду на те, що відповідач працює водієм вантажівки (перевозить метал), а заробітна плата водіїв вантажівок у місті Маріуполі складає від 10000-20000 грн. на місяць. У зв`язку з чим, керуючись ст. ст. 141, 150, 179, 180-184 СК України, позивач просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1500 грн. на 2000 грн., щомісячно, починаючи із дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , періодично щомісячно по 500 грн. для оплати навчання і оздоровлення дитини.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 23 листопада 2010 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинений актовий запис № 1406, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний 04 липня 2015 року, що підтверджується відміткою у паспорті серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2017 року (справа № 263/12511/17) з ОСОБА_2 стягнуті на користь ОСОБА_1 аліменти ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2017 року до повноліття дитини.

Відповідно до довідки, виданої головою правління ОСББ «Сяйво-106» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою від 06 березня 2019 року № 52, виданою КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 25 Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 2-А класу, ОСОБА_1 виховує дитину самостійно, батько ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає.

Так, згідно з розрахунками нарахування та утримання заробітної плати ОСОБА_1 за січень, лютий, квітень, травень, вересень 2019 рік середня заробітня плата на місяць складає 5500-6000 грн. При цьому, до нарахування до заробітної плати ОСОБА_1 нарахована щомісячна матеріальна допомога на лікування дитини у січні, лютому, квітні, травні, вересні 2019 року.

З виписок із медичного картки хворого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що останній періодично хворіє на ГРВІ середньої тяжкості.

Мотиви суду.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Оскільки, на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум складає 2118 грн., з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, слід дійти висновку, що збільшення розміру аліментів до 2000 грн. буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , періодично щомісячно по 500 грн. для оплати навчання і оздоровлення дитини, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна стягувати лише з батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний огляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки посилання на те, що дитина вивчає англійську мову у приватного вчителя та потребує додаткових витрат 400 грн. на місяць, не може слугувати належним доказом додаткових витрат, без належних доказів на підтвердження цієї обставини, а також, що дитина буде в майбутньому відвідувати приватні заняття з англійської мови.

Також суд не приймає до уваги надані квитанції щодо витрат на комунальні послуги та витрати на продукти харчування, оскільки ОСОБА_1 не порушувалося питання щодо стягнення таких витрат, як фактично понесених.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що вимоги у частині стягнення додаткових витрат із ОСОБА_2 щомісячно для оплати навчання та оздоровлення задоволенню не підлягають.

При цьому, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена можливості звернення до суду за захистом своїх прав у разі відсутності фінансування додаткових витрат з боку відповідача в майбутньому, але при зверненні до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про збільшення розміру аліментів. Рішення про збільшення розміру аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 185, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2017 року (справа № 263/12511/17), шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Музика