РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2019 рокуСправа №451/1673/18
Провадження № 2/451/503/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю позивача представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1673/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що 23 серпня 2016 року рішенням Радехівського районного суду Львівської області у справі № 451/530/16-ц визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана частка належала спадкодавцю ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інша 1/2 частини житлового будинку належить ОСОБА_7 , яка була дружиною ОСОБА_6 . Такі обставини вбачаються із рішення Радехівського районного суду від 23 серпня 2016 року. Зокрема, рішенням виконавчого комітету Вузлівської сільської ради №23 від 20 лютого 2007 року було розподілено частки у колгоспному дворі де ОСОБА_7 було виділено 1/2 частки у будинку АДРЕСА_1 . Однак, саме свідоцтво про право власності оформлено нею не було. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_7 розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є її сестра ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зазначає, що ОСОБА_4 спащини у строк та спосіб визначений законом не прийняла. Єдиним спадкоєцем, який належним чином прийняв спадщину є позивач ОСОБА_3 , оскільки такий протягом останніх п`яти років до дня смерті проживав разом із дядьком ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7 , а тому є спадкоємцем 4-ї черги в розумінні статті 1264 ЦК України. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині відсутності у позивача відповідного оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що входить до складу спадщини та недоведеності факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю з 01 січня 2004 року по 17 ІНФОРМАЦІЯ_2 2010 року до дня смерті спадкодавця та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 (а.с.4-6).

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача підтримала в судовому засіданні заяву про визнання позову відповідачем, в якій остання зазначила, що повністю визнає заявлені позовні вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Наслідки визнання позову їй зрозумілі (а.с.34).

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданного Відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області 17 липня 2010 року, актовий запис №70 (а.с.9).

До складу спадкового майна, окрім іншого, увійшло право власності на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2016 року (а.с.39-41).

Від імені померлої ОСОБА_7 заповіт не посвідчувався. Вона до дня смерті була зареєстрована і проживала АДРЕСА_1 (а.с.19).

Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 Червоноградським БТІ 11.04.2016 року, інвентаризаційна справа №10609, вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_3 (а.с.14-16).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті.

Окрім цього, факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю з 01 січня 2004 року по 17 ІНФОРМАЦІЯ_2 2010 ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті спадкодавця підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не довіряти показам якого в суду підстав немає.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю з 01 січня 2004 року по 17 липня 2010 ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті спадкодавця.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с.Сушно, Радехівського району Львівської області в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1 жовтня 2019 року.