Справа № 214/7108/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
21 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді - Ткаченка А.В.
за участю секретаря - Фастовець Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у місті Кривому Розі, цивільну справу № 214/7108/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі ордеру №1466 від 27.11.1990 року виданого у відповідності до рішення виконавчого комітету від 23.11.1990 року за № 382, він отримав право як головний наймач на проживання та користування кв. АДРЕСА_2. Окрім нього, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2. З 1992 року він почав відбувати покарання в місцях позбавлення волі. У 2000 році він припинив шлюбні відносини зі своєю дружиною ОСОБА_7, адже вона була вагітна від іншого чоловіка, та народила другу дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Якого також автоматично зареєстрували за місцем проживання матері. Відповідач ОСОБА_3 з липня 2012 року по теперішній час не проживає у зазначеній квартирі, однак залишається бути зареєстрованим у квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_4, з 2012 року не проживав за місцем реєстрації та у 2013 році відбував покарання у місцях позбавлення волі. У травні 2017 року ОСОБА_4 після звільнення, мешкав один місяць за місцем своєї реєстрації, однак потім припинив проживання разом з позивачем та на сьогодні місце його фактичного проживання не відоме. З 28.11.2016 року позивач звільнився з місця позбавлення волі та почав постійно мешкати у зазначеній квартирі, вести домашнє господарство здійснювати ремонт. Позивач стверджує, що з моменту набуття прав головного наймача він сплачує платежі за надання житлово-комунальних послуг, утримує у належному технічному стані квартиру.

В зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі, він позбавлений можливості оформити субсидію на сплату житлово-комунальних послуг, оскільки для її оформлення необхідні довідки про доходи відповідачів, яку надати він не в змозі.

Також, позивач зазначає, що він неодноразово намагався розшукати відповідачів з метою добровільного їх зняття з реєстраційного обліку у квартирі, однак його зусилля виявились марними.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8, до зали судового засідання не з'явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення у справі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

Представник третьої особи ОСОБА_9 до зали судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав.

На підставі ордеру на житлове приміщення №1466 виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів від 27.11.1990 року на підставі рішення виконавчого комітету від 23.11.1990 року за № 382, квартира АДРЕСА_2 була видана ОСОБА_2, та членам його сім'ї в кількості 2 чоловік: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_4 - син (а.с. 5).

14.08.2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2

З 1992 року позивач неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. Останній раз звільнився 28.11.2016 року, що видно із довідок про звільнення (а.с. 10, 11, 12).

Як зазначено в Акті обстеження житла від 14.12.2016 року розташованого за адресою: АДРЕСА_2, у вказаній кватирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Фактично в квартирі проживає лише позивач ОСОБА_2 Загальний санітарно-технічний стан квартири незадовільний (а.с. 14).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №94 від 11.10.2018 року за вказаною вище адресою значиться зареєстрованим місце проживання позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження (а.с. 8).

Однак, згідно відповіді з адресно-довідкового підрозділу, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 25.07.2002 року та по теперішній (а.с.17), а місце реєстрації відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року зареєстрованим не значиться (а.с. 18).

Оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року за вказаною вище адресою не значиться, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка про реєстрацію місця проживання, яка видається органом реєстрації.

Так, згідно довідки від 12.11.2018 року виданої за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим не значиться (а.с. 18).

Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_2, як головний квартиронаймач просить суд зокрема, визнати члена його сім'ї ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2. Як на підставу цієї вимоги посилається на факт реєстрації відповідача ОСОБА_4 за вказаною адресою, який фактично не проживає в цій квартирі з 2012 року.

Однак в ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не зареєстрований за спірною адресою, що підтверджено відповідною довідкою, та як наслідок не створює позивачу жодних порушень його майнових прав. Що слугує підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відповідача ОСОБА_3 суд дійшов до такого висновку.

Як вказував позивач, що підтверджується рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2018 року по справі № 214/1335/17 (а.с. 7), відповідач ОСОБА_3 є рідним сином позивача ОСОБА_2 Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім'ї, у зв'язку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння.

Як вказував позивач, ОСОБА_3 в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з 2012 року, оскільки залишив квартиру та його місце проживання йому не відоме.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку АДРЕСА_1 від 22.10.2018 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 з липня 2012 року в квартирі НОМЕР_3 вказаного будинку не мешкає (а.с. 13).

Так судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1, фактичне місце проживання останнього не відоме. Останній добровільно залишив дану квартиру та змінив місце мешкання.

Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача ОСОБА_3 понад 6 місяців за місцем його реєстрації.

Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з липня 2012 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи майнові права ОСОБА_2, який вимушений сплачувати за відповідача ОСОБА_3 додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ним вимог в цій частині та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 351,60 грн. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 321, 386, 401, 402, 405, 717 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 65, 71, 72, 156 ЖК Української РСР , ст.ст. 4, 3, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, витрати на оплату судового збору в розмірі 351 гривні 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1

Третя особа: виконавчий комітет Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, юридична адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, Код .

Суддя А.В. Ткаченко