Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 755/10789/16-ц

провадження № 61-33309св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у складі судді Катющенко В. П. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миропільська 39» (далі - ОСББ «Миропільска 39») про зобов'язання надати інформацію, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що протягом листопада 2015 року - травня 2016 року ОСОБА_4 звертався до ТихоненкоО. П. - голова правління ОСББ «Миропільська 39» про надання інформації згідно статті 34 Конституції України, статей 5, 9, 28, 29, 32, 33 Закону України «Про інформацію» (запити від 15 жовтня; 02 листопада, 16 листопада, (запит та заява) від 07 грудня 2015 року; 11 січня (заява та запит), 29 лютого, 04 квітня, 07 квітня, 07 травня (по електронній пошті), 16 травня 2016 року по питаннях, які, в тому числі, мають суспільний інтерес для мешканців будинку, такі як: дотримання членами правління чинного законодавства при виконанні повноважень; хто в ОСББ «Миропільска 39» відповідальний за облік та своєчасне надання інформації згідно письмових запитів співвласників ОСББ «Миропільска 39»; захист прав співвласників будинку; забезпечення прав співвласників на отримання інформації щодо службової діяльності членів правління; ознайомлення з фінансовою та іншою звітністю правлінням; ознайомлення з методикою нарахування будь-яких тарифів, які сплачують співвласники; інші питання (згідно запитів). Проте, ОСОБА_4 отримав лише одну письмову відповідь від 21 грудня 2015 року.

За весь час ненадання письмової інформації на запити йому були завдані моральні страждання. Дії Правління ОСББ «Миропільска 39», що виразилися в незаконній відмові надавати інформацію, завдали йому душевні страждання і переживання, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача, а саме, під час здійснення письмових запитів, він розраховував на порядок та сумлінне виконання професійних обов'язків Правління ОСББ «Миропільска 39» з надання інформації, дотримання правлінням ОСББ «Миропільска 39» чинного законодавства, умов і положень Статуту ОСББ «Миропільска 39». Тривале невиконання вимог чинного законодавства з боку правління ОСББ «Миропільска 39» в наданні інформації, стало сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх співвласників - людей, які утримують членів правління ОСББ «Миропільска 39» за особисті кошти, тим самим забезпечують їх фінансово, принижують його честь та гідність як громадянина України та співвласника ОСББ «Миропільска 39». З жовтня

2015 року до часу подання позовної заяви він і при особистому спілкуванні з головою ОСББ «Миропільска 39» щомісячно звертався з приводу надання відповідей, але жодного разу з боку голови ОСББ «Миропільска 39» не було надано йому пояснень на якій підставі вони порушують його конституційні права. Крім того, він був змушений у лютому 2016 року звернутись до Дніпровського суду з метою отримання відповіді стосовно методики нарахування тарифу на опалення. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 5 000,00 грн.

ОСОБА_4, з урахуванням уточнень, просив суд зобов'язати ОСББ «Миропільска 39» надати інформацію згідно пункту 3 позовної заяви під час проведення судового засідання та стягнути із відповідальної особи правління ОСББ Миропільска 39» за ненадання інформації 5 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю та необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Місцевий суд зазначив, що позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Також суд зазначив, що недостатність отриманої інформації з боку відповідача, не обмежує позивача у праві звернення до відповідача та здійснення ознайомлення із відповідною документацією Об'єднання, здійснення з них витягів.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

26 червня 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 12 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суди дійшли необґрунтованого висновку про те, що відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Доводи інших учасників справи:

05 вересня 2017 року ОСББ «Миропільська 39» через засоби поштового зв'язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 відмовити, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Дніпровського районного суду міста Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у запереченні на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

15 жовтня 2015 року, 16 листопада 2015 року, 07 грудня 2015 року, 11 січня 2016 року, 28 січня 2016 року, 04 квітня 2016 року, 16 травня 2016 року ОСОБА_4 звертався із відповідними запитами на отримання публічної інформації до відповідача.

16 листопада 2015 року, 11 січня 2016 року, 29 лютого 2016 року, 07 квітня 2016 року ОСОБА_4 подав заяви, в яких поставив питання щодо порушення статуту з боку правління ОСББ, які необхідно розглянути на загальних зборах та інші питання діяльності відповідача.

ОСОБА_4 у вказаних запитах по суті просив надати йому інформацію щодо діяльності ОСББ «Миропільська 39» в цілому, нарахування відповідних плат, а також запитувані відповідні статути та протоколи, які безпосередньо стосуються лише діяльності даного ОСББ, як юридичної особи, при цьому вказана інформація не отримана, не створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Згідно листа ОСББ «Миропільська 39» від 30 листопада 2016 року, листа

від 21 червня 2016 року, позивачу з боку відповідача було надано письмові відповіді на звернення від 16 листопада 2015 року, від 07 грудня 2015 року,

від 11 січня 2016 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, в редакції чинній, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України, в редакції чинній, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України в редакції чинній, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій в редакції чинній, на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть серед іншого й визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що недостатність отриманої інформації, не обмежує позивача у праві звернення до відповідача та здійснення ознайомлення із відповідною документацією Об'єднання та здійснення з них витягів, що відповідає правилам Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів також погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. В даному випадку позивачем не доведено та не надано доказів наявності вказаних елементів для відшкодування моральної шкоди.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська