Провадження № 2/225/544/2019
Справа № 225/1734/19
14 травня 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Скиба М.М.,
за участю секретаря судового засідання Солодкої Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.10.2013 року на загальну суму 121268,45 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.
ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №б/н від 01.10.2013 року отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 20.02.2019 року має заборгованість в розмірі 187237,18 грн., яка складається з наступного: 3264,65 грн. - заборгованість за кредитом; 178422,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5550,40 грн. заборгованість за пенею та комісією.
Однак, враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань не виконує, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 121268,45 грн., яка складається з наступного: 3264,65 грн. - заборгованість за кредитом; 118003,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 01.10.2013 року по 31.08.2018 року. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1921 грн.
Представник позивача просив розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав, про причини неявки суд не інформував.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №б/н від 01.10.2013 року отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 01.10.2013 року, укладений між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 встановив, що станом на 20.02.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 121268,45 грн., яка складається з наступного: 3264,65 грн. - заборгованість за кредитом; 118003,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 01.10.2013 року по 31.08.2018 року.
Окрім того, встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 01.10.2013 року не виконав та станом на 20.02.2019 року має заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту 3264,65 грн., що підтверджується розрахунком позивача, тож в цій частині позов підлягає задоволенню.
Окрім цього, судом встановлено, що банком неправомірно збільшено процентну ставку з огляду на наступне.
Із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховувались за період з 05.12.2013 року по 31.08.2014 року, виходячи із процентної ставки 27,60% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, виходячи із процентної ставки 32,40% річних, а з 01.04.2015 року по 31.08.2018 року, виходячи із 42,00%. Загальна сума нарахованих процентів становить 118003 грн. 80 коп.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 01.10.2013 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі. Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.
Однак, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка.
Однак, представником позивача не надано жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Окрім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обґрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення.
Посилання на п. 1.1.3.2.3. договору, де встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.17-зворот), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору, якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 27,60% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника.
Адже у цій справі зміст умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів.
Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року.
За змістом ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики є платою за користування кредитними коштами, тому суд повинен стягнути проценти на день зявлення вимоги позивачем, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 27,60% річних.
Отже, з розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 26.01.2014 року по 31.08.2018 року відповідач ОСОБА_1, кредитною карткою не користувався, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснював, тому підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 32,40% на місяць, а з 01.04.2015 року 42,00% на місяць відсутні.
Для з'ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд заборгованість по тілу кредиту, що становить 3264,65 грн., перемножує на 27,60% річних, отриманий результат ділить на 365 днів, виходячи з фактичної кількості днів у році, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов'язання з 26.01.2014 року по 31.08.2018 року, що становить 1679 дні.
Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 4144,80 грн. (3264,65 х 27,60% : 365) х 1679 дні прострочки.
Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4144,80 грн.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача ОСОБА_1
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому такими, що підлягають частковому задоволенню.
Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в матеріалах справи наявна квитанції про сплату судового збору в загальній сумі 1921,00 грн., то суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 117,37 грн. (7409,45/121268,45)*1921).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість у сумі 7409 (сім тисяч чотириста девять) грн. 45 коп., яка складається з 3264,65 грн. - заборгованість за кредитом, 4144,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати у розмірі 117 (сто сімнадцять) грн. 37 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: