Ухвала

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 654/3047/18

провадження № 61-17588ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за договором оренди транспортного засобу від 09 серпня 2016 року, вона передала, а Державне підприємство «Геройське дослідно-промислове підприємство» прийняло за плату в строкове користування належний їй на праві власності автомобіль марки УАЗ, модель 3163-030, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За умовами укладеного договору орендар за користування автомобілем мав сплачувати орендну плату готівкою один раз на квартал у розмірі 4 500 грн. Загальна сума орендної плати становить 36 000 грн.

Транспортний засіб був переданий в користування на підставі акту прийому-передачі транспортного засобу № 6 від 09 серпня 2016 року. Після закінчення строку оренди акт приймання-передачі транспортного засобу від орендаря до орендодавця не складався.

Всупереч умов договору, відповідач лише один раз після укладання договору оренди сплатив за користування автомобілем 1 000 грн і у подальшому жодних виплат не здійснював.

Звернувшись до податкової інспекції у Голопристанському районі ОСОБА_1 стало відомо, що станом на 21 серпня 2018 року відповідачем сплачено податок за договором оренди за четвертий квартал 2016 року та за перший і другий квартал 2017 року, хоча фактично орендна плата за ці періоди не виплачувалася. Відомості про сплату податків за договором оренди за третій та четвертий квартали 2017 року, а також за перший і другий квартали 2018 року у податковій інспекції відсутні.

Посилаючись на те, що строк дії договору оренди транспортного засобу від 09 серпня 2016 року закінчився 09 серпня 2018 року, втім відповідачем так і не було виплачено обумовлену суму орендної плати, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди, 3% річних та інфляційні витрати, що у загальній сумі становить 46 825 грн, а також судові витрати.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року позов задоволено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року вищевказане рішення суду змінено, а саме: зменшено розмір стягнутої з Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди транспортного засобу від 09 серпня 2016 року з 46 825,35 грн до 36 677,42 грн, судовий збір з 704,80 грн до 549,74 грн, витрати на правову допомогу з 8 300 грн до 6 474 грн, загальний розмір з 55 830,15 до 43 701,16 грн.

У вересні 2019 року Державне підприємство «Геройське дослідно-промислове підприємство» направило засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, сягнути з Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» на її користь заборгованості за договором оренди транспортного засобу від 09 серпня 2016 року у розмірі 11 454, 06 грн, в іншій частині відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди у розмірі 46 825 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн x 100 = 192 100 грн).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2018 року дану справу віднесено до категорії малозначних та відкрито спрощене провадження у справі.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційні скарзі відсутні посилання на вищевказані обставини, які є підставами для відкриття провадження у малозначній справі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов