Номер провадження: 22-ц/813/1167/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Позивач- ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6

-про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

22.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 в яких зазначав, що 19.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_8. В період шлюбу 14.08.2012 року подружжя спільно набуло автомобіль «HYNDAI SANTA FЕ» державний номер НОМЕР_3, 2012 р. випуску, ( номер кузова НОМЕР_2) яким користується колишня дружина

11.02.2016 року шлюб сторін був розірваний.

Посилаючись на те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю колишнього подружжя та на даний момент фактично знаходиться у володінні відповідачки просив стягнути на його користь Ѕ частку вартості визначену судовою експертизою, що становить 266 626 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя -задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля марки «HYNDAI SANTA FЕ» державний номер НОМЕР_3, 2012 р. випуску,( номер кузова НОМЕР_2) 266 626 (двісті шістдесят шість тисяч шістсот двадцять шість) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 2666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) грн. 26 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2019 року прийнято справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя до свого провадження.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_6 не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційній скарзі заявник посилаються на те, що районний суд порушив вимоги матеріального та процесуального права так як справу розглянув без її участі не повідомивши її про розгляд справи належним чином; автомобіль придбаний за її особисті кошти від продажу її дошлюбного автомобілю ТАЙОТА КАМФІ, який нею продано 14.08.2012 року; вартість встановленим експертним дослідженням значно завищена вартість автомобіля; в шлюбі вони були незначний час, а тому не могли придбати автомобіль за спільні кошти так як відповідач не працював та порушення правил підсудності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Як вбачається з матеріалів справи предметом споору є поділ майна автомобіля HYNDAI SANTA FЕ» державний номер НОМЕР_3, 2012 р. випуску, (номер кузова НОМЕР_2), придбаний 14.08.2012 року та зареєстрований за відповідачкою 25.08.2015 року.9а.с.22-23 т.1).

Згідно висновку експерта №17-2083 від 14.07.2017 року, ринкова вартість автомобіля«Hyundai Santa Fe» д/з НОМЕР_3, 2012 року випуску складає 533252 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_6 була обізнана про наявний спір в суді, оскаржувала до апеляційного суду прийняті судом процесуальні документи, надавала заяви про їх розгляд за її відсутністю.

Відповідно до ксерокопії її паспорта відповідачка з 22.09.2015 року по 22.03.2016 року була зареєстрована в АДРЕСА_1( а.с.161).

В своїй заяві про відвід судді адреси місця проживання не зазначала, зазначивши електронну адресу( а.с.240).

Судом неодноразово викликалась за місцем постійної реєстрації та фактичним місцем проживання однак судові повістки повертались без вручення» за терміном зберігання).

З матеріалів справи вбачається, що районним судом направлялась судова повістка за місцем її роботи.( а.с.239т.1)

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що ОСОБА_6 була належним чином сповіщена про час та місце судового засідання в силу ст.169 ЦПК України.( в редакції 01 .09.2005 року)

При цьому районний суд виходив з того, що відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору дав можливість дійти висновку, що автомобіль був придбаний за час шлюбу подружжям, належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні. Суд враховував те, що правовий режим такої власності має враховувати інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Суд врахував, що автомобілем постійно користується відповідачка та стягнув грошову компенсацію за належну частку позивачу, а саме в розмірі 266 626 грн. (533 252: 2=266 626) виходячи з вартості автомобіля встановленої експертним дослідженням.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.74 ч.1 ЦПК України( в редакції 01.09.2005 року) судові повідомлення здійснюються судовими повістками про виклик,

В силу ст.74 ч.7 ЦПК України в цій редакції , якщо насправді особа не проживає за адресою,повідомленою суду,судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

З врахуванням того, що ОСОБА_6 була обізнана про розгляд справи про поділ майна колишнього подружжя, не проживала за адресою повідомленою суду, судова колегія приходить до висновку, що в силу ст. 74 ч.7 ЦПК України( в попередній редакції) повідомлення її за місцем роботи являється належним .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що районним судом розглянута справа без належного її повідомлення судовою колегією оцінюється критично оскільки справа знаходиться на розгляді з 2016 року, ОСОБА_6 обізнана, що спір щодо майна подружжя розглядається в Приморському районному суді, однак не сповістила про зміну своєї адреси суду.

За змістом ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма права закріплена і в ст. 372 Цивільного кодексу України: у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З врахуванням зазначеного, районний суд дійшов вірного висновку, що суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Районний суд враховуючи неподільність речі, та її ринкову вартість та з врахуванням того, що спірним автомобілем користується лише відповідачка дійшов правомірного висновку про стягнення на користь іншого з подружжя- відповідача ОСОБА_7 266 626 грн., що становить Ѕ частин у його вартості.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом порушено правила підсудності, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.02.2017 року, при оскаржені ОСОБА_6Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2019 року прийнято справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя до свого провадження. ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.09.2016 року встановлено, що правила підсудності районним судом не порушено.( а.с.1456-147 т.1).

Відсутність належних на допустимих доказів щодо придбання спірного автомобіля за особисті кошти відповідачки не дає підстав судовій колегії для задоволення апеляційної скарги, а посилання на його придбання за кошти від продажу попередньої машини апелянтом є голослівними.

Не приймається до уваги і посилання на завищену вартість автомобіля так як вона не спростована .

Посилання заявника на те, що ОСОБА_7 не мВ належних доходів на придбання автомобіля не має правового значення оскільки він придбаний в період подружнього життя.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374, 375 ,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року-без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 25.02.2019 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра