Справа № 761/3699/19
Провадження № 2/761/3875/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивача: ОСОБА_7 . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс групп», ОСОБА_4 про стягнення коштів страхового відшкодування та матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_3 (надалі по тексту - позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс групп» (надалі по тексту - відповідач-1), ОСОБА_4 (надалі по тексту - відповідач-2), у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача-1 страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., а з відповідача-2 стягнути різницю між страховим відшкодуванням та фактичними витратами у розмірі 40 761,59 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi Allroad» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mercees-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Учасники ДТП склали спільне повідомлення про ДТП, де ОСОБА_4 визнав свою вину у вказаному ДТП. Відповідно до звіту № 4845 від 15.08.2017 року вартість транспортного засобу «Audi Allroad» н.з. НОМЕР_1 до ДТП становить 113 761,59 грн., а після ДПТ - 23 000 грн. Отже розмір матеріального збитку становить 90 761,59 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу НОМЕР_3 . Позивач звернувся до відповідача-1 та надав усі необхідні документи, в тому числі і заяву про страхове відшкодування. Разом з тим, відповіда-1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, на підставі того, що ОСОБА_3 не є власником автомобіля «Audi Allroad» н.з. НОМЕР_1 Позивач зазначає, що невиплата страхового відшкодування порушенням прав позивача. Тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., згідно з встановленим лімітом, а з відповідача-2 різницю між страховим відшкодуванням та фактичними витратами у розмірі 40 761,59 грн.

У відзиві на позовну заяву від 12.03.2019 року, відповідачем-1 зазначено, що 24.07.2217 року між Страховиком та ОСОБА_5 укладено поліс № АК/7200934 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума складає 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Згідно з п.1.3. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілими є - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Audi Allroad» н.з. НОМЕР_8 » (зареєстровано в Литовській Республіці). 31.07.2017 року позивач подав Страховику заяву щодо виплати на його користь страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на свій картковий рахунок. Виходячи з ч. 3 ст. 238 ЦК України, ОСОБА_3 на має правових підстав для отримання страхового відшкодування, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням змін від 09.04.2019 року підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відповідача-1 направив до суду відзив на позовну заяву, що був долучений до матеріалів справи.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 30.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2019 року, до участь у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 та прийнято до розгляду позов у новій редакції.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2019 року, до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву відповідача-1.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi Allroad» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mercees-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Учасники ДТП склали спільне повідомлення про ДТП, де ОСОБА_4 визнав свою вину у вказаному ДТП. (а.с. 5).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу № АК/7200934 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Автомобіль«Audi Allroad» н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить компанії UAB «Ligretus» (зареєстровано в Литовській Республіці). ОСОБА_3 користується вказаним авмомобліем на підставі доручення (а.с.31).

Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 4845 від 15.08.2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Audi А6» н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 113 761,59 грн. (а.с.6-10).

31 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплатою страхового відшкодування (а.с. 56).

Листом від 31.10.2017 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило Кулагіна В.С. про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.24-25).

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно абз. 1 п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Згідно з п.1.3. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір відшкодування страховиком шкоди (збитків), завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); шкодою, заподіяною майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (пункт 32.4 статті 32); шкодою, пов`язаною із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32); сумою франшизи, розрахованою за правилами пункту 12.1 статті 12.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач-1 як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що він користується транспортирним засобом на підстав доручення, а тому має право на отримання страхового відшкодування.

Разом з тим, у розумінні ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не є потерпілим, оскільки не є власником транспортного засобу, що був пошкоджений під час ДТП.

Відповідно до п. б) ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви для отримання страхового відшкодування додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Згідно ст. 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частиною 2 статті 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

У дорученні від 01.02.2017 року (а.с.31) зазначено: «Довірена особа може страхувати на свій розсуд транспортний засіб, отримувати від імені Компанії страхову винагороду, пов`язану з транспортним засобом, проводити технічний огляд та ремонт Транспортного засобу. Страхові та інші виплати здійснювати на карту Приват Банку № НОМЕР_6 ». Проте, в заяві на виплату страхового відшкодування від 31.07.2017 року, позивачем було зазначено інший картковий рахунок «№ НОМЕР_7 ». Доказів його належності власнику транспортного засобу суду не надано.

Так, під час розгляду справи, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_6 дійсно є директором компанії UAB «Ligretus» та має повноваження на видачу довіреностей. Також по тексту довіреності не вбачається про можливість звернення позивачем від імені компанії до суду, а позовна заява підписана не власником транспортного засобу

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять будь - яких документів, які б дали змогу зробити достовірний висновок щодо правовідносин, їх характер, в яких перебувають сторони.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд не може покласти в основу рішення твердження позивача про те, що він є потерпілим (власником транспортного засобі) в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та йому має бути виплачене страхове відшкодування. Крім того, зміст заяви позивача на виплату страхового відшкодування, в частині номеру карткового рахунку, суперечить дорученню, на підставі якого позивач керував вищезазначеним транспортним засобом та звертався до Страховика.

Щодо вимоги до відповідача-2 про стягнення матеріальної шкоди необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно з розпорядженням Нацкомфінпослуг від 29.12.2016 р. № 3471, максимальний ліміт страхового відшкодування складає 50 000 грн.

Так, різниця між завданою шкодою та лімітом страхового відшкодування може бути стягнута з винної особи, але позивач не власником автомобіля тому не може таку шкоду стягувати.

Під час розгляду справи позивачем вказаних доказів надано не було. За таких обставин, з огляду на відсутність обов`язку суду щодо збирання доказів, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 636, 979, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс групп», ОСОБА_4 про стягнення коштів страхового відшкодування та матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс групп», , що знаходиться в м.Києві по вул.Глибочицькій, 44.

ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: А.А.Осаулов