Єдиний унікальний номер 448/66/19
Провадження № 2/448/315/19
У Х В А Л А

11.02.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, що знаходиться у житловому будинку в с.Крисовичі Мостиського району Львівської області, а саме:

-набір меблів для спальної кімнати, коричневого кольору, який складається з двохспального ліжка, двох при ліжкових тумбочок, вартістю 4500 гривень;

-телевізор кольоровий, вартістю 3000 гривень;

-набір меблів для житлової кімнати, темно-коричневого кольору, виробництва Малайзії, який складається з наступних предметів: стола, десяти крісел, вартістю відповідно 30 000 гривень;

-кутовий диван коричневого кольору із шкірзамінника, вартістю 5600 гривень;

-набір меблів для дитячої кімнати, який складається з наступних предметів: мяка частина кутовий диван, фіолетового кольору, вартістю 4 000 гривень, стінка, яка складається з навісних полиць у кількості 4 штуки, тумбочок, 4 в кількості 4 штуки разом з шухлядами, світло-бежевого кольору, вартістю 7000 гривень;

-набір меблів для кухні, який складається з кухонної стінки, білого кольору, який складається з навісних шаф в кількості 8 штук, шухляд, в кількості 6 штук та 4-х тумб, вартістю 20 000 гривень;

-кухонний мякий куток з покриттям з червоного шкірзамінника, вартістю 1600 гривень;

-кухонний стіл чорного кольору та 3 крісла, вартістю 2800 гривень;

-побутова техніка, а саме: вмонтована у кухню духовка, вартістю 3000 гривень, газова поверхня, вартістю 3000 гривень; вмонтовану мікрохвильова пічка, вартістю відповідно 4000 гривень, холодильник " Вірпуль", вартістю 5600 гривень всього на загальну суму 194 100 гривень.

Свої вимоги щодо забезпечення позову мотивує тим, що відповідач може відчужити дане рухоме майно, користуючись її (позивачки) тимчасовою відсутністю в Україні та перебуванням на заробітках у Німеччині, оскільки він тривалий час ніде не працює та не має засобів для існування, тому існують підстави вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення її позову.

Питання про відкриття провадження у справі на даний час не вирішено.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви та підстави поданої заяви про забезпечення позову, вважаю, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов'язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, всупереч вищевказаним положенням ст.ст.12, 81 ЦПК України до заяви про забезпечення позову заявником не додано жодних документів чи інших доказів, які б підтверджували обставини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, зокрема, доказів, що підтверджують наявність у відповідача вищевказаного рухомого майна та реальної загрози відчуження відповідачем даного майна та утруднення у звязку із цим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Наведені заявником підстави для забезпечення позову є формальними припущеннями.

За таких обставин, оскільки заявник у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України ухилилася від доведення обставин на підтвердження своїх вимог, суд на даний час не находить законних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 247, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.Б. Білоус

Ухвала суду набрала законної сили «__»________________20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус