Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/19334/16-ц

провадження № 61-20002св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О.,

Олійник А. С., Ступак О. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року у складі судді Комаревцевої Л. В. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі -

ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 25 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 77.2/СЖ-268.07.2, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000,00 доларів США строком (терміном)

до 25 липня 2009 року включно, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 14,5 % річних.

08 січня 2008 року між банком і позичальником укладений договір № 1 про внесення змін до кредитного договору від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2, відповідно до пункту 1 якого сторони домовились про внесення змін в умови кредитного договору від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2, змінивши прізвище позичальника з «Виноград» на «Виноград-Стрельнікова», у зв`язку з укладенням шлюбу.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором

від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2 та можливими змінами і доповненнями до нього, між банком та відповідачем 25 липня 2007 року укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С. І., за реєстровим номером 1278, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Банк свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень до нього, виконав, що підтверджується випискою з балансового рахунку клієнта, однак відповідач порушувала умови кредитного договору (повернення кредитних коштів згідно із встановленим графіком, сплата процентів за користування кредитом) та станом на 20 жовтня 2016 року має заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2 у розмірі

225 478,31 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 5 793 268,05 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом (основний борг) - 65 372,98 доларів США; прострочена заборгованість за процентами за кредитом - 2 222,76 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 137 236,16 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 526 041,52 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 5 844,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає

150 174,79 грн; три проценти річних від суми простроченого кредиту -

14 196,84 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 364 762,92 грн; три проценти річних від суми прострочених процентів за кредитом - 604,65 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 15 535,32 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2 у розмірі

885 416,71 грн та судові витрати.

Проте заборгованість за кредитним договором на день подачі цього позову не погашена, тому за умовами кредитного договору, договору іпотеки та норм чинного законодавства банк набув право звернення стягнення на квартиру

АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Родовід Банк» просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у сумі

225 478,31 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 5 793 268,05 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею

57,00 кв. м, житловою - 30,20 кв. м, згідно з договором іпотеки від 25 липня

2007 року, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С. І., за реєстровим номером 1278, шляхом його продажу ПАТ «Родовід Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Родовід Банк» усіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях, акредитованих суб`єктах та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі як продавець у процесі укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмета іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення

договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 57,00 кв. м, житловою - 30,20 кв. м, за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року позов

ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 20 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано жодних доказів щодо належного проведення оцінки заставної нерухомості, тому відсутність відомостей щодо грошового вираження початкової ціни предмета іпотеки є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і відповідно не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про

іпотеку». Крім того, у матеріалах справи наявні документи, які містять конкретну ціну предмета іпотеки у грошовому вираженні, проте судом апеляційної інстанції ця обставина залишена поза увагою.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «Родовід Банк».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними

обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що 25 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 77.2/СЖ-268.07.2, згідно з умовами якого

ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у сумі 90 000,00 доларів США на строк до 25 липня 2009 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом.

Банк виконав умови кредитного договору та надав ОСОБА_1 зазначені грошові кошти у повному обсязі.

08 січня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладений договір № 1 про внесення змін до кредитного договору від 25 липня 2007 року

№ 77.2/СЖ-268.07.2, відповідно до якого сторони домовились про внесення змін в умови вказаного кредитного договору, змінивши прізвище позичальника з «Виноград» на «Виноград-Стрельнікова», у зв`язку з укладенням останньою шлюбу.

На забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника 25 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,00 кв. м, житловою 30,20 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2002 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2 у розмірі

885 416,71 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим ПАТ «Родовід Банк», станом

на 20 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 77.2/СЖ-268.07.2 становить 225 478,31 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 5 793 268,05 грн, у тому числі:

- сума простроченої заборгованості за кредитом (основний борг) - 65 372,98 доларів США;

- сума простроченої заборгованості за процентами за кредитом - 2 222,76 доларів США;

- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом -

137 236,16 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 3 526 041,52 грн;

- сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 5 844,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 150 174,79 грн;

- сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту - 14 196,84 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 364 762,92 грн;

- сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом -

604,65 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 15 535,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів щодо належного проведення оцінки заставної нерухомості, тому відсутність відомостей щодо грошового вираження початкової ціни предмета іпотеки є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.

Проте із вказаним висновком апеляційного суду не можна погодитися з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 7 цього Законуза рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку»передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Отже, право на звернення до суду кредитора виникає у разі порушення зобов`язання боржником. Право вибору способу захисту: чи стягнення заборгованості, чи звернення стягнення на предмет іпотеки - належить кредитору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову у зв`язку із ненаданням позивачем доказів щодо належного проведення оцінки заставної нерухомості є помилковим, оскільки не зазначення судом у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судового рішення, враховуючи, що іпотекодавець наділений правом заявити клопотання про визначення вартості зазначеного майна під час примусового виконання рішення суду.

Крім того, висновок апеляційного суду про непропущення позивачем строку позовної давності також є помилковим, оскільки сторони кредитних правовідносин передбачили строк дії цього договору, який закінчився 25 липня 2009 року, отже, відлік позовної давності розпочався з моменту закінчення строку кредитування та цей строк переривався зверненням кредитора у жовтні 2011 року до суду із вимогою про стягнення заборгованості, тому перебіг строку позовної давності для вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно обраховувати із моменту настання строку повернення кредиту із урахуванням переривання строку позовної давності при зверненні кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся лише

24 жовтня 2016 року, тобто зі спливом трирічного строку, після його переривання у жовтні 2011 року.

ОСОБА_1 01 грудня 2016 року подала до суду заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 63).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності, заявленою відповідачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, Верховний Суд на підставі статті 413 ЦПК України дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року скасувати, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак