№ 479/190/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

16 травня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/190/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Багачівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа Багачівська сільська рада;

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Багачівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явилась, була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи через оголошення в пресі, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судове засідання представник Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив слухати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

За положеннями ст.41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно положень ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

За положеннями ч.2 ст.405 ЦК України, визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Окрім того, суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується даними Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , виданого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 квітня 2009 року (а.с.5).

Згідно даних довідки №140, виданої виконкомом Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 24 січня 2019 року(а.с.7) місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстроване в АДРЕСА_1 , але з 04 березня 2016 року за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач довів.

Належні та допустимі докази на підтвердження поважних причин непроживання відповідача у спірному житловому будинку з 2016 року, відсутні.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 відсутня за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, місце проживання позивачу невідомо, тому є підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання, суд зазначає наступне.

Відповідно до встановленого ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується.

А тому, рішення суду щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує.

Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ст.141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути в відповідача на користь позивача судові витрати понесені на оплату судового збору за подання позову до суду.

Керуючись ст.ст.89, 258-259, 265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Багачівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768.40 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: