ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7676/19 Справа № 215/193/19 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у м. Кривому Розі у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року, ухваленого суддею Демиденком Ю.Ю. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 23 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітнього, який продовжує навчання у розмірі Ѕ частини усіх доходів.

В обґрунтування позову зазначив, що з березня 2011 року, після розлучення батьків, мешкає разом із батьком. Посилаючись, що з вересня 2016 року він навчається у автотранспотному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» з терміном навчання до 20 червня 2020 року, стипендію не отримує, батько є пенсіонером, не може повністю його забезпечити,який через навчання не має можливості працевлаштуватися.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на час навчання в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним 23 років.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів її доходу на утримання сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання на його користь, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення віку 23 років до 22.09.2023 за умови продовження навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження доказів, що мають значення, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог та стягнення на його користь аліментів у розмірі 1/6 частини. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду про неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі ј частини від її доходу не грунтуються на доказах.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 зауважила, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки має невиплачену заборгованість по аліментам. Крім позивача, ще має малолітню дитину 2011 року народження, яка також перебуває на її утриманні. Відповідач оплачує за комунальні послуги, які нараховуються на позивача, який зареєстрований за адресою її проживання, просить рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено та не запеперчується сторонами, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Позивач проходив навчання за денною формою в Автотранспортному коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», строк навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020, що підтверджується довідкою від 12 грудня 2018 року (а.с.14).

В суд апеляційної інстанції від позивача надійшла довідка від 09 жовтня 2019 року про навчання у Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї електрогазозварювальником із терміном навчання з 03 жовтня 2019 року по 25 чеврвня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ј частини від заробітку (а.с.9-13).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався ст.199 СК України та врахував потребу повнолітнього, який продовжує навчання на денній формі у матеріальному забезпеченні, стягнув на його користь аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача, з урахуванням перебування на її утриманні другої малолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції вважає його вірним, виваженим, обґрунтованим, такий, що відповідає матеріалам справи.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визначеня розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача саме в 1/6 частини від розміру її доходу (заробітку).

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позивача про те, що висновки суду не грунтуються на доказах.

Як видно, з тексту рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року встановлено та враховано при визначені розміру аліментів наявність у ОСОБА_2 на утримання другого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9-13).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Отже, факти, встановлені рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року, яке набрало законної сили, є преюдиціальними, а тому доказуванню не підлягають, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: