КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 06.08/824/396/2019
У Х В А Л А

17 травня 2019 року місто Київ

справа №759/2523/15

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Парамонова М.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати невиконання зобов`язання відповідача протиправним та такими, що нанесло йому моральну шкоду та матеріальні збитки;

стягнути з відповідача матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі відмовленої відповідачем знижки на придбаний товар в сумі 1554 грн. та різниці в вартості недоставленого товару відповідача та придбаного ним аналогічного товару у іншого продавця СПД ОСОБА_2 в сумі 752 грн.;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1554 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 1554 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Дієса» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 18 вересня 2015 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року була залишена без руху, в зв`язку з несплатою судового збору.

На виконання вказаної ухвали суду про усунення недоліків ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ «Дієса» задоволено.

Скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року в частині стягнення з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 морального відшкодування у сумі 1554 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові, в решті рішення залишено без змін.

24 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення стосовно розподілу судових витрат, розглянувши питання повернення помилково/надмірно сплаченого ним судового збору на рахунок Київського апеляційного суду у розмірі 535,92 грн.

В обґрунтування вимог заяви вказував на те, що він помилково сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року в розмірі 535,92 грн., оскільки вважає, що відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» він був звільнений від сплати судового збору.

При цьому, посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц.

Дослідивши матеріали справи та заяви, приходжу до висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Аналогічна норма, яка обмежувала термін подання заяви про ухвалення додаткового рішення строком виконання рішення, містилася у ч.2 ст.220 ЦПК України в редакції 2004 року, яка була чинною на час ухвалення рішення апеляційним судом.

Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року у редакції чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, передбачав, що виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ст.22 Закону).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.12 вказаного Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строк, зазначений в частині першій цієї статті, встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Згідно з ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Аналогічна норма була викладена в ст.319 ЦПК України 2004 року.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 листопада 2015 року набрало законної сили з моменту проголошення, останнє не було оскаржено до касаційного суду та строк пред`явлення до виконання останнього не сплинув на час набрання чинності законом №1404-VIIIвід 02 червня 2016 року.

Тобто, у разі ухвалення рішення про розподіл судових витрат таке рішення могло бути звернуто до виконання протягом трьох років, а саме до 12 листопада 2018 року і саме у зазначений строк ОСОБА_1 мав право звернутися до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся до Київського апеляційного суду 24 квітня 2019 року, тобто з пропуском строку передбаченого ч.2 ст.270 ЦПК України строку.

Виходячи з вищевикладеного та відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України прихожу до висновку про необхідність залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст.126, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про відшкодування збитків та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Борисова О.В.