Справа № 379/425/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2019 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Таращанська районна державна нотаріальна контора про перерозподіл спадщини та визнання права власності на 5/8 частки спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просить суд перерозподілити спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 , шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 5/8 частки всього спадкового майна; звільнити її від сплати судового збору відповідно до наданих пільг, як інваліду другої групи. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Після своєї смерті спадкодавець заповіту не залишив, спадкоємці першої черги згідно ст. 1261 ЦК України відсутні. Спадкоємцями за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є вона сестра, ОСОБА_1 на 3/8 частки спадкового майна (з урахуванням 1/8 частки, від якої відмовився племінник спадкодавця ОСОБА_6 ), та ОСОБА_2 на 5/8 часток спадкового майна (з урахуванням 1/4 частки, від якої відмовились племінники спадкодавця ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , та 1/8 частки, від якої відмовилася племінниця спадкодавця ОСОБА_5 ), та брат спадкодавця ОСОБА_9 , який на день смерті покійного ОСОБА_7 проживав в Автономній республіці Крим та який 28.12.2017 року відповідно до «свидетильства о смерти» НОМЕР_1 виданого «Красногвардейским районным отделом записи гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» та рішення Таращанського районного суду Київської області від 07.03.2018 № 379/231/18 помер, місце смерті: Україна, Автономна Республіка Крим, Красногвардійський район, село П`ятихатки, і який відмовився від належної йому долі у спадщині на її (позивача) користь. Відмову, вже покійного, ОСОБА_9 на вимогу в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. вона отримала, і відмова завірена нотаріусом Червоногвардійського районного нотаріального округу Республіки Крим. За наполяганням в.о. державного нотаріуса Калітенко Л.Б. вона змушена була двічі їздити до Автономної Республіки Крим, оскільки остання запевнила позивача, що цього буде достатньо для остаточного визначення її частки у спадковому майні після смерті спадкодавця ОСОБА_7 . Відмову ОСОБА_9 вона отримала та передала до спадкової справи, але в.о. державного нотаріуса Таращанської районної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б., всупереч своїм же словам, відмовилась приймати по уваги цю відмову, відповідно відмовилась збільшувати її частку у спадковому майні, про що її було надано роз`яснення. Тільки після двох поїздок позивача ОСОБА_10 повідомила останню, що в такий спосіб посвідчена відмова ОСОБА_9 від своєї частки у спадщині, не є дійсною, оскільки він проживає на тимчасово окупованій території. Вважає, що державний нотаріус повинна була пояснити порядок відмови від спадщини в такий спосіб, який би мав юридичну силу на території України, тобто простіше, вона повинна була підказати, що посвідчення відмови повинно було відбуватися на території, юридично підпорядкованій Україні. Адже ОСОБА_9 - був громадянином України і мав український паспорт. Тож, вважає, що саме нотаріус мав її пояснити порядок оформлення відмови від частки у спадковому майні особи, що проживає на тимчасово окупованій території, але ОСОБА_10 цього не зробила. Аргументація в.о. державного нотаріуса Калітенко Л.Б. ґрунтується на тому, що заява ОСОБА_9 про відмову від своєї частки у спадщині була посвідчена нотаріусом Червоногвардійського районного нотаріального округу Республіки Крим. До речі, відмову у здійсненні нотаріальних дій ОСОБА_10 чомусь посвідчила печаткою Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області. Разом з тим, покійний ОСОБА_9 неодноразово підтверджував свою думку про відмову від своєї частки у спадковому майні померлого ОСОБА_7 , оскільки жив він досить далеко, з іншими родичами дуже давно не спілкувався, і йому достеменно було відомо про те, що вона (позивач) в період хвороби померлого ОСОБА_7 весь час за ним доглядала, допомагала йому по господарству, отримавши від нього доручення, вирішувала всі життєві питання по мірі необхідності. Під час хвороби покійного ОСОБА_7 саме вона, а ніхто інший відвідувала лікарню з приводу його хвороби, при госпіталізації з хворим неодноразово передавала в приймальне відділення гроші, за власний рахунок здійснювала всі витрати щодо проведення церемонії поховання останнього. Покійний ОСОБА_9 , надавши заяву про відмову від своєї частки у спадщині, розумів і знав про такий стан справ, і виявив свою волю на користь позивача. Враховуючи той факт, що територія, на якій покійний брат проживав та помер є окупованою, і з огляду на його стан безпорадності, в інший спосіб брат не міг оформити свою заяву про відмову від своєї частки у спадковому майні після померлого ОСОБА_7 . Вважає, що відмова від спадщини, надана покійним ОСОБА_9 , який був громадянином України та на території України помер, не заперечує законодавству України, відповідає всім іншим вимогам до офіційного документа.

Представником відповідача ОСОБА_11 адвокатом Марущак Я.В. подано до суду відзив на позовну заяву у якому він зазначає, що відповідачем по справі ОСОБА_2 вимоги заявлені у позовній заяві не визнаються. Обставини, які визнаються нею, як відповідачем по справі:

спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_7 відсутні;

спадкоємцями другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є :

а) ОСОБА_1 на 3/8 частки спадкового майна з урахуванням 1/8 частки, від якої відмовився племінник спадкодавця ОСОБА_6 ;

б) ОСОБА_2 на 5/8 часток спадкового майна з урахуванням: особисто її 1/4 частки, 1/8 частки від якої відмовився ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , плюс 1/8 від якої відмовилась ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та плюс 1/8 від якої на користь останньої відмовилась ОСОБА_5 ;

в) ОСОБА_9 (пропустив строк для прийняття спадщини).

Зазначає, що ОСОБА_9 подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь рідної сестри ОСОБА_1 , яке не відповідає вимогам ст.ст. 1273, 1274 ЦК України. Таку ж позицію висловив і Апеляційний суд Київської області в рішенні від 12.01.2017 у цивільній справі № 379/735/16-ц та в рішенні від 15.08.2017 у цивільній справі № 379/439/17. Хоч разом з тим, якби заява ОСОБА_9 відповідала нормам ст.ст. 1273, 1274 ЦК України, то ідеальні частки спадкового майна були б наступні: ОСОБА_1 1/2, ОСОБА_2 1/2. Крім того, вважає, що обставини на які посилається ОСОБА_1 , а саме, здійснювала догляд за спадкодавцем, носила продукти харчування, робила по дому необхідну роботу, возила його до лікарні та купувала за власний рахунок ліки, які були необхідні для його лікування та підтримки організму у відповідному життєвому тонусі, а також те, що всі витрати щодо проведення церемонії поховання останнього здійснювала за власний рахунок, не можуть бути підставою для зміни розміру часток у спадщині. Позивач, звернувшись до суду з позовом про збільшення розміру частки у спадщині, не вказав правової норми, яка б надала права одному із спадкоємців вимагати в примусовому порядку за рішенням суду перерозподілити розмір частки у спадщині, оскільки ст. 1267 ЦК України не містить відповідного положення. При таких обставинах, позивач, у випадку здійснення ним витрат на утримання спадкодавця, догляду за ним та лікування, а також інших витрат, які вказані ним в рахунок обґрунтування своїх вимог, може звернутись до суду з позовом до іншого спадкодавця про стягнення цих витрат, проте ці витрати не є підставою для зміни розміру частки у спадщині, про що і відсутня правова норма в актах цивільного законодавства України.

Позивач та її представник ОСОБА_12 у судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали, прохали її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 . адвокат Марущак Я.В. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, послався на ст. 1280 ЦК України, зазначивши, що цією нормою передбачений випадок, коли після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Лише за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, може подати заяву про прийняття спадщини спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини. Суд може встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцю, який пропустив строк з поважної причини, однак нотаріус не відмовляла ОСОБА_9 у зв`язку з пропуском строку. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, не надавали згоду ОСОБА_9 , який пропустив строк на прийняття спадщини, на надання заяви про прийняття спадщини. Крім того судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлено, що заява ОСОБА_9 про відмову від спадщини на користь позивачки не відповідає вимогам ЦК України. Тобто фактично ОСОБА_9 пропустив строк для прийняття спадщини. Навіть, якщо враховувати частину ОСОБА_9 7на користь позивачки, то спадщина має ділитися між позивачкою та ОСОБА_13 по одній другій кожному. Однак, заява про відмову від спадщини не відповідає вимогам закону, відтак частка ОСОБА_1 у спадщини складає три восьмих, а ОСОБА_2 . п`ять восьмих.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, прохала відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що заяву ОСОБА_9 про відмову від спадщини не можна враховувати при розподілі спадщини, оскільки заява не відповідає вимогам законодавства. Крім того, достеменно не відомо, чи була воля ОСОБА_9 на відмову від спадщини на користь позивачки. Заяву підписала невідома особа.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, прохала відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

Третя особа в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. в судовому засіданні пояснила, що заява ОСОБА_9 про відмову від спадщини була посвідчена на тимчасово окупованій території нотаріусом. Факт підпису не визнається на території України. ОСОБА_1 було роз`яснено правовий режим перетину меж окупованої території, та запропоновано перевезти брата ОСОБА_9 на території України та засвідчити відмову від спадщини у нотаріуса України. Отже, заява ОСОБА_9 не підлягає врахуванню, це й підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Таким чином, ОСОБА_1 спадкує три восьмих спадкової маси, а ОСОБА_2 - п`ять восьмих. У разі врахування частки ОСОБА_9 та ОСОБА_2 спадкують по одній другій.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 двічі їздила в Крим коли готувалися до прийняття спадщини. При першій поїздці ОСОБА_1 їй особисто телефонувала, як була у дорозі. На її, тобто ОСОБА_14 , електронну адресу надходила відмова ОСОБА_9 від спадщини. В цьому документі не було зазначено, що ОСОБА_9 був громадянином іншої держави. ОСОБА_9 мав паспорт України. Їй це відомо, оскільки вона бачила до окупації Криму ці данні в документах.

Заслухавши думку сторін по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який до дня смерті проживав по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя спадкодавець заповіту не залишив.

Спадкоємці за законом першої черги згідно ст. 1261 ЦК України відсутні.

Спадкоємцями за законом другої черги згідно ст. 1262 ЦК України є позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (рідні сестри та брат спадкодавця).

Інші спадкоємці, племінники спадкодавця: ОСОБА_6 відмовився від своєї частки в спадковому майні померлого на користь ОСОБА_1 ; а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2

Після відкриття спадщини померлого ОСОБА_7 позивач та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса із заявою щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач надала державному нотаріусу заяву посвідчену нотаріусом Красногвардійського районного нотаріального округу Республіки Крим, Російської Федерації від 25.03.2016, в якій зазначено, що ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації з 24.06.2014, зареєстрований в АДРЕСА_2 Республіки Крим, відмовляється від своєї частки в спадковому майні померлого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 Дана заява підписана від імені ОСОБА_9 , громадянкою Російської Федерації, в зв`язку з тим, що ОСОБА_9 хворіє хворобою Паркінсона (а.с.143).

05.05.2016 позивачу державним нотаріусом було надано роз`яснення щодо неможливості прийняття до уваги заяви ОСОБА_9 , оскільки вона не відповідає вимогам законодавства держави Україна та рекомендовано звернутися до суду для встановлення дійсності заяви (а.с.127).

Постановою від 10.02.2017 року в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що позивач претендує на більшу частку у спадковому майні, а нотаріусом не може бути прийнята до уваги заява ОСОБА_9 (а.с.128-129).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.03.2018 по справі № 379/231/18 встановлено факт смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Круті Горби Таращанського району Київської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті: Україна Автономна Республіка Крим Красногвардійський район село П`ятихатки на підставі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого Красногвардеским районным отделом записи гражданского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крым» (а.с.74-76).

Відповідно до витягу від 11.04.2018 року № 8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті: Україна, Автономна Республіка Крим, Красногвардійський район, с. П`ятихатки.

Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 11.04.2018 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_9

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2018 року спадкоємцем ОСОБА_9 є позивач ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2017 року скасовано рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року, яким за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин спадкового майна, та ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. В рішенні Апеляційний суд зазначив, що заява ОСОБА_9 про відмову від спадщини на користь позивача не відповідає вимогам статтей 1273, 1274 ЦК України. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25.03.2019 рішення Апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2017 року залишено без змін. (справа № 379/439/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Тобто, закон передбачає настання такого юридичного факту як зміна часток у спадщині лише при наявності волевиявлення двох чи більше спадкоємців. У випадку відсутності волевиявлення у одного із спадкоємців щодо настання таких юридичних наслідків як зміна його частки у спадщині, є підставою для того, щоб частки у спадщині у відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України були рівними, і за жодних обставин не можуть бути змінені.

Згідно ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Тобто, перерозподіл спадщини є повторним розподілом спадщини між спадкоємцями у випадку, коли після первісного її розподілу в натурі спадщина буде прийнята іншими спадкоємцями, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, або ж на підставі рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (частини 2, 3 ст. 1272 ЦК України) чи в інших випадках, коли певні обставини є підставою для перерозподілу спадщини.

Однак, первісний розподіл спадщини наразі не здійснено.

Водночас, відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Тобто обставини на які посилається а саме, що остання здійснювала догляд за спадкодавцем, носила продукти харчування, робила по дому необхідну роботу, возила спадкодавця до лікарні та купувала за власний рахунок ліки, які були необхідні для його лікування та підтримки організму у відповідному життєвому тонусі, а також те, що всі витрати щодо проведення церемонії поховання останнього здійснювала за власний рахунок, не можуть бути підставою для зміни розміру часток у спадщині.

Враховуючи викладене, позовна вимога про перерозподіл спадщини та визнання права власності на 5/8 частки спадкового майна є передчасною, отже задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 16, 321, 328, 1232, 1267, 1280, ЦК України, 3, 4, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 82, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Таращанська районна державна нотаріальна контора про перерозподіл спадщини та визнання права власності на 5/8 частки спадкового майна відмовити.

Повне рішення складено 17.05.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін