Справа № 201/7776/18
Провадження № 6/201/7/2019
УХВАЛА

19 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, у якій просить визнати виконавчий лист № 2-1201/2009 від 10 березня 2009 року, виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року було стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 борг загальною сумою 144192, 54 грн. та було видано виконавчий лист № 2-1201/2009. 04 серпня 2011 року за попередньою домовленістю з ОСОБА_2, ним було передано останньому грошову суму в розмірі 145000 грн. в рахунок погашення боргу, а ОСОБА_2 написав розписку про отримання від нього повної суми боргу та відсутність будь-яких претензій з його боку. Приблизно через тиждень ОСОБА_2 почав вимагати від нього ще 20000 грн., погрожуючи по телефону про наявність оскаржуваного виконавчого листа. 17 червня 2018 року постановою державного виконавця Соборного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Алізаде Г.А. було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа. Заявник стверджує, що він віддав борг ОСОБА_2 в повному обсязі, тому просив суд визнати виданий у даній справі виконавчий лист № 2-1201/2009, таким, що не підлягає виконанню.

Заявник надав до суду заяву, у якій наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Від ОСОБА_2 надійшла заява, у якій він заперечує проти задоволенні заявлених вимог. Також у матеріалах справи містяться письмові заперечення ОСОБА_2, у яких останній пояснив, що заявник вже неодноразово звертався до суду із відповідними заявами з метою уникнення виконання рішення суду. Так, заявнику вже було відмовлено у задоволенні скарги щодо зобовязання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року заявнику відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, яке набрало законної сили, було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг загальною сумою 144192,54 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1441, 93 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 30 грн. (а.с.7, 8).

10 березня 2009 року на виконання указаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-1201/2009 у даній справі (а.с.29).

06 березня 2013 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3, було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 37020515, згідно якої було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1201/2009, виданого 10 березня 2009 року, у зв'язку з закінченням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який сплив 03 грудня 2012 року.

Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2013 року було задоволено заяву ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 строк для пред'явлення виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 10 березня 2009 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг загальною сумою 144192,54 грн. у цивільній справі № 2-1201/2009 до Жовтневого ВДВС ДМЮУ Дніпропетровської області (а.с.20-22).

За захистом своїх конституційних прав ОСОБА_1 звертався:

- У липні 2013 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 199/8333/13-ц) з позовом до ОСОБА_2 про визнання факту сплати боргу та відсутності зобов'язань. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року, яке набрало законної сили на підставі Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 р., в задоволені позовних вимог було відмовлено на підставі того, що встановлення факту сплати боргу не передбачено ст. 256 ЦПК України, яка діяла на той час, а зазначені позивачем правовідносини витікають із договірних правовідносин щодо надання позики.

- У червні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із фактичним виконанням відповідного судового рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року, яка набрала законної сили на підставі Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року , в задоволенні скарги було відмовлено на підставі того, що вимоги про зобовязання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, у яку суд не може втручатися. Також судом було зазначено, що скаржник не позбавлений можливості на звернення до суду з вимогами про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі, якщо вважає, що його борг перед ОСОБА_2 погашено у повному обсязі.

- 28 серпня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року, яка набрала законної сили на підставі Постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 р. в задоволені заяви було відмовлено на підставі того, що виконавчий лист №2-1201/2009 від 10 березня 2009 року, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, повернуто стягувачу відповідно до постанови державного виконавця від 18 вересня 2017 року, і на теперішній час вказаний виконавчий лист не перебуває на виконанні у Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, а отже, відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

17 червня 2018 року Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрите виконавче провадження (номер за АСВП 56228657) за заявою ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 2-1201/2009, виданого згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 144192,54 грн. 18 червня 2018 р. до Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 була подана заява про закінчення виконавчого провадження (в порядку п. 9, ч. 1, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження») у звязку із повним виконанням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року, на підставі якого і був виданий виконавчий лист № 2-1201/2009 від 10 березня 2009 року добровільно до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Заявником ОСОБА_1 було надано державному виконавцю та суду копію розписки від 04 серпня 2011 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 фінансових претензій до ОСОБА_1 не має, зобов'язується до 01 вересня 2011 року зняти арешт на квартиру № 45 по пр. Карла Маркса, який було накладено рішенням суду за його позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу, ОСОБА_2 заперечуючи проти заявлених вимог, посилається на те, що ним було отримано від ОСОБА_1 лише частина суми боргу, а розписка ним була написана про повернення повної суми боргу свідомо, інакше, як вважає ОСОБА_2, як би останнім не було надано даної розписки, ОСОБА_1 не було б повернуто і частини грошових коштів.

Вказані посилання ОСОБА_2 суд до уваги не бере, оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому ОСОБА_2 не надано суду будь-яких належних доказів в обґрунтування заявлених ним заперечень, не наведено правових підстав та не доведено перед судом за допомогою належних та допустимих доказів жодної із наведених ним обставин.

Усі доводи ОСОБА_2 зводяться лише до його незгоди з заявленими вимогами ОСОБА_1

В свою чергу заявник ОСОБА_1 надав до суду всі наявні у нього докази в обґрунтування своїх вимог.

Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, суд вважає за необхідне визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, тим самим задовольнивши заявлені вимоги ОСОБА_1

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного і керуючись ст. 432, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 10 березня 2009 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № 2-1201/2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев