Справа № 161/798/18
Провадження № 2-п/161/30/19
У Х В А Л А

20 лютого 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у справі № 161/798/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2019 року заявник звернувся із вказаною заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування підстав для скасування заочного рішення суду заявник вказує, що: Луцьким міськрайонним судом Волинської області 14 березня 2018 року було ухвалено заочне рішення за його відсутності, його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, отже, він не був присутній в судовому засіданні та не мав можливості реалізувати свої процесуальні права на подання відзиву та зустрічного позову. Також, посилається на те, що при розгляді справи судом не було враховано всіх істотних обставин, які мають значення для розгляду справи та можуть спростувати доводи позивача, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема, зазначає, що жодних коштів в борг у позивача не брав, відповідно розписку про їх отримання не писав. Посилаючись на несвоєчасне одержання копії повного тексту заочного рішення, що стало підставою пропуску у встановлений законом строк подачі заяви про перегляд заочного рішення, просить поновити пропущений строк на перегляд заочного рішення.

Враховуючи те, що про існування заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у даній справі відповідачу стало відомо лише 15 січня 2019 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, докази протилежного відсутні, суд дійшов висновку про поновлення відповідачу строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки визначений ст.284 ЦПК України строк був пропущений з поважних причин.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 28 536, 64 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11 листопада 2017 року позичив ОСОБА_3 1000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 01 січня 2018 року. Про вказане зобовязання відповідач власноручно написав розписку. У вказані терміни відповідач свої зобовязання не виконав, позичені кошти не повернув. Посилаючись на приписи п.1 ст.1049 ЦК України та вимог закону щодо належного виконання взятих на себе зобовязань, просив стягнути з відповідача еквівалент заборгованості відповідно до офіційного курсу гривні до долара США станом на 15.01.2018 року (дату подання позову) в сумі 28 536, 64 грн. а також стягнути 5 640 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 704, 80 грн. судового збору.

14 березня 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 28 536, 64 грн. (двадцять вісім тисяч пятсот тридцять шість гривень шістдесят чотири копійки) боргу, 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору та 5 640 грн. (пять тисяч шістсот сорок гривень) витрат на правничу допомогу.

Відповідач у справі звернувся з заявою про перегляд заочного рішення суду від 14 березня 2018 року у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1)поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2)встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 про день, час, місце слухання справи повідомлявся судовими повістками, які надсилалися останньому рекомендованими листами за місцем його проживання, зазначеним позивачем в позовній заяві, однак були повернуті на адресу суду без вручення адресату.

Що стосується доказів в обґрунтування заяви по суті спору, то заявником не вказано та не подано жодного належного доказу, який би ставив під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов'язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що у даному випадку передбачені законом підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення з заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 рокуу справі № 161/798/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у справі № 161/798/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу залишити без задоволення.

Роз'яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Черняк В.В.