КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНЙИ СУД
Апеляційне провадження № 06.07/824/39/2019
У Х В А Л А

21 лютого 2019 року м. Київ

Справа № 755/17079/17

Суддя Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши заяву адвоката Дробовича Володимира Анатолійовича, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, про відвід судді Київського апеляційного суду Рубан С.М., -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про усунення особи від спадкування та визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 15.4. Перехідних положень розділу XIII Цивільного процесуального кодексу України протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справу призначено суддю-доповідача - Лапчевську О.Ф.. та суддів, які входять до складу колегії: - Музичко С.Г., Болотов Є.В.

12 лютого 2019 року, у зв'язку з перебуванням судді Болтова Є.В. в запланованій відпустці, протоколом автоматичної заміни складу колегії суддів замінено суддю Болотова Є.В. на суддю Рубан С.М.

В ході апеляційного розгляду справи, в судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Дробович В.А. заявив відвід судді Рубан С.М. посилаючись на те, що суддя Рубан С.М. раніше займала посаду судді Дніпровського районного суду м. Києва та особисто знайома з суддею Винниченко Л.М., яка ухвалила оскаржуване рішення, а тому може бути упередженою при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року заявлений відвід судді Рубан С.М. визнано необґрунтованим, справу передано для вирішення питання про відвід судді у порядку встановленому ч. 3 ст.40 ЦПК України.

Після проведення автоматичного розподілу справи та відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК питання про відвід суду вирішується без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід судді Київського апеляційного суду Рубан С.М., суд дійшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення відводу.

Стаття 36 ЦПК передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб'єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб'єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб'єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об'єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі , участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи.

При цьому, законодавець визначив, що незгода сторони з процесуальними рішенням судді, які були винесені під час іншої або конкретної справи не може бути підставою для відводу судді.

З матеріалів справи вбачається, що наявність передбачених ст. 36 ЦПК України підстав для відводу судді Рубан С.М. заявником не підтверджена.

За таких обставин, підстави, передбачені Законом, для задоволення заяви адвоката Дробовича В.А., який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 відсутні, а заява про відвід не може бути визнана обґрунтованою, оскільки обставин, що могли б викликати сумніви в упередженості або об'єктивності судді, під час розгляду даної заяви не встановлено.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Дробовича Володимира Анатолійовича, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, про відвід судді Рубан С.М.- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: А.М. Стрижеус