Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2019 Справа №607/2002/19

21 травня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Черніцької І.М.

при секретарі судового засідання Облещук О.В.

з участю : представника позивача -Костишина В.М.,

представника відповідача - адвоката Мовчана А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 23 жовтня 2018 року між сторонами спору було укладено договір завдатку, згідно умов якого, вона передала, а відповідач прийняла кошти в сумі 84000 грн., що еквівалентно 3000 доларів США в рахунок майбутнього укладення договору купівлі - продажу 4-ох кімнатної квартири, що по АДРЕСА_1 . Однак, договір купівлі-продажу квартири укладений не був. У добровільному порядку відповідач відмовляється повертати отримані кошти. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити .

26 березня 2019 року відповідач подала відзив на позов. Вказала, що 23.10.2018 року між ними укладено договір про намір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до положень п.4.1. даного договору, у випадку відмови Покупця чи Продавця від укладення договору купівлі-продажу настають наслідки, що визначені Договором Завдатку, укладеного між Сторонами, а також вина сторона відшкодовує Третій стороні витрати, понесені нею у зв`язку з проведеною роботою по підготовці, експертизі документів, оцінки об`єкта, рекламу та втрачену вигоду. Зобов`язання по укладенню договору купівлі-продажу квартири не виконано по вині позивачки, а тому сума завдатку поверненню не підлягає.

Крім того, враховуючи попередню домовленість між сторонами про купівлю квартири позивачем, часткову оплату коштів позивачкою у сумі 84000 грн. 09 листопада 2018 року між нею та ПП «Тернопіль Будконтроль» укладено договір про організацію та проведення будівництва. На виконання вказаного договору на протязі листопада 2018 року - березня 2019 року нею було внесено 276000 грн. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

04 квітня 2019 року позивач подала відповідь на відзив. Зазначила, що факт укладення між сторонами 23.10.2018 року Договору про намір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, який за своєю правовою природою є попереднім договором купівлі-продажу квартири, жодним чином не спростовує те, що сторони не оформили основний договір, а отже сплачені в рахунок виконання даного договору платежі є авансом, а не завдатком.

Крім цього, наявність у відповідача інших грошових зобов`язань не звільняє її від відповідальності повернути авансовий платіж, згідно договору завдатку, який було укладено між сторонами 23.10.2018 року.

03 травня 2019 року ОСОБА_3 подала заперечення. Зазначила, що кошти отримані відповідачем не підлягають поверненню виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору про намір купівлі-продажу об`єкта нерухомості. Враховуючи вищевикладене, вважає позовні вимоги безпідставними та не обгрунтовними.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Костишин В.М. позов підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті.

Представник відповідача - адвокат Мовчан А.О. в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у заявах по суті.

Відповідач була присутня у попередньому судовому засіданні, вказала що договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини позивачки, а тому отримані кошти в якості завдатку поверненню не підлягають.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про намір купівлі-продажу об`єкту нерухомості (попередній договір). Згідно умов даного договору, ОСОБА_3 зобов`язалась продати, а ОСОБА_1 купити на умовах даного договору 4 - кімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .

Умовами п. 2.1. договору, сторони погодили, що повна вартість даної квартири становить 896 000грн., що еквівалентно 32000 дол.США.

Сторони зобов`язались належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири до 31 грудня 2018 року ( п. 3.1 договору).

Згідно умов п. 2.2. даного договору, під час підписання Даного Договору, Сторони укладають між собою Договір Завдатку, як гарантію намірів Сторін в укладенні, у визначений цим Договором строк, Договору купівлі-продажу «Об`єкту».

Укладений між сторонами попередній договір 23 жовтня 2018 року нотаріально не посвідчено.

Цього ж дня, сторони уклали договір завдатку, згідно умов якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_3 отримала кошти в сумі 84000 грн., що еквівалентно 3000 дол.США в рахунок продажу 4 - кімнатної квартири, що по АДРЕСА_1 .

У визначений строк основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був.

Відповідач відмовляється у добровільному порядку повернути отримані кошти.

Факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 коштів у сумі 84000 грн. визнається відповідачем по справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на зазначене та положення статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання.

Відповідно до вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положення ч. 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Основний договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 так і не було укладено.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана ОСОБА_3 сума у розмірі 84000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу у цьому ж розмірі.

Крім того, вимогами ч.1 ст.635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

В силу вимог ст. 657ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Всупереч вказаним вимогам закону укладений 23 жовтня 2018 попередній договір не посвідчений нотаріально і відповідно не пройшов державну реєстрацію.

Більше того, згідно умов договору про намір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, сторонами погоджено щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_2 , а згідно договору задатку, кошти передані в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220, ст. 216 Цивільного кодексу України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним та жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю не створює.

Відтак, вказаний договір про намір купівлі-продажу об`єкта нерухомості є нікчемним та жодних юридичних наслідків не створює.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що в рахунок оплати вартості квартири позивачка сплатила їй 84 000 грн.

Доводи відповідача про те, що сплачені позивачем кошти у розмірі 84000 грн. є завдатком, а не авансом, а тому не підлягають поверненню, є необґрунтованими.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року за наслідками розгляду справи № 6-176цс12.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, а попередній договір укладений у простій письмовій формі, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 84000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_3 в користь позивача внесеного авансового платежу у розмірі 84000 грн.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Безпідставними є доводи ОСОБА_3 про те, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини позивача, а тому отриманні нею кошти у розмірі 84000 грн. є завдатком і поверненню не підлягають.

Завдаток має забезпечувати тільки дійсне зобов`язання, а в даному випадку сторони лише домовились про можливе укладення в майбутньому договору купівлі-продажу, однак належним чином його не оформили, тому вказана сума вважається авансом і повертається у тому розмірі, в якому надавалась.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вказані кошти вона вклала у дольову участь щодо іншого об`єкту нерухомого майна, а тому вказані кошти у неї відсутні, як безпідставні та такі, що не мають значення для вирішення даного спору та не звільняють відповідача від обов`язку повернути вказані кошти.

Крім того, в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 570 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) аванс у розмірі 84 000 (вісімдесят чотири тисячі) грн., а також судовий збір у розмірі 840грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Повний текст складено 23 травня 2019 року.

ГоловуючаІ. М. Черніцька