Ухвала

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 213/359/18

провадження № 61-2257ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Прокуратура Дніпропетровської області, уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування індексу інфляції, трьох відсотків річних та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Прокуратура Дніпропетровської області, уповноважений Верховної Ради України, в якому просив стягнути на його користь інфляційні втрати у розмірі 15 499,34 грн, три відсотки річних у сумі 2 547,94 грн, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 11 899,50 грн, завданої незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади, яка полягає в невиконанні рішення суду.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 індекс інфляції у сумі 15 373,78 грн та три відсотки річних у розмірі 2 547,94 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

28 січня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) перший заступник прокурора Дніпропетровської області направив касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 29 946,78 грн (15 499,34 грн + 2 547,94 грн + 11 899,50 грн), яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн Х 100 = 176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки перший заступник прокурора Дніпропетровської області подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Прокуратура Дніпропетровської області, уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування індексу інфляції, трьох відсотків річних та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько