Справа № 404/6878/18
Номер провадження 2/404/3431/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, просив визнати майно квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розділити її між ним та відповідачем, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 1998 року. Даний шлюб зареєстрований Аджамською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 .

Від спільного проживання вони мають двох дітей: повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу за спільні кошти позивача і відповідача внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету придбано, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 ).

Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 19 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Л.В. Корчак під № 903. За умовами даного договору покупцем спірної квартири є ОСОБА_1 .

Вважає, що вище вказане майно є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю, а так як шлюбний договір вони не укладали та будь-яких домовленостей про зміну часток майна не погоджували, тому дане нерухоме майно підлягає поділу між ними в рівних частках.

Вартість 1/2 частки квартири загальною площею 32,83 кв.м., яка розташована на території АДРЕСА_2 складає: 184205 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості майна суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5

Добровільно вирішити це питання з відповідачем вона не може, що і спонукало його до звернення до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін /а.с.31-32/.

26 листопада 2018 року від ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відповідно якої вона просила в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути на її користь грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частки в квартирі в розмірі 184205 грн., визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість сплаченого судового збору в розмірі 1842 грн. 05 коп.

В обґрунтування поданого зустрічного позову зазначено, що предметом зустрічної позовної заяви є також поділ спільного майна подружжя, але шляхом стягнення зі ОСОБА_2 на її користь компенсації вартості належної їй 1/2 частки квартири з визнанням за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно, задоволення її зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вказано, що за час перебування у шлюбі нею дійсно було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира хоча і оформлена на її ім`я, але фактично перебуває у користуванні відповідача. Вона являючись номінальним власником, навіть не має доступу до своєї квартири. Оригінали право встановлювальних документів на квартиру та ключі знаходяться у відповідача, та наскільки їй відомо він використовує квартиру для проживання в ній третіх осіб.

Оскільки, вона з дітьми фактично проживають в Італії, та найближчим часом повертатися в Україну наміру не має, вважає, що поділ квартири як спільного майна у спосіб обраний відповідачем порушує її права. Користуватись особисто даною квартирою знаходячись в іншій квартирі вона не може, згоди щодо розпорядження квартирою вони з відповідачем також неможливо дійти, тому вважає, здійснення поділу спільної квартири шляхом стягнення з відповідача компенсації належної їй 1/2 частки з визнанням за останнім права власності на кватиру не призводить до дисбалансу прав сторін та сприятиме вирішенню спору по суті.

Зазначено, що при визначенні суми компенсації вартості належної їй 1/2 частини в спільній квартирі, вона зі свого боку погоджується з зазначеною відповідачем вартістю квартири /а.с.43-46/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.55-56/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.70/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2019 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ковальова Г.К. надала до суду заяву, відповідно якої просила розгляд справи провести за її відсутності, вимоги зустрічної позовної заяви підтримала та просила задовольнити.

До початку судового засіданні від представника ОСОБА_2 адвоката Нофенко Ю.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги зустрічного позову визнала в повному обсязі та просила задовольнити.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 повторно виданим 04 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції /а.с.5/.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі договору купівлі-продажу від 10 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Корчак Л.В., ОСОБА_1 набула у власність квартиру номер АДРЕСА_1 /а.с.8-9/.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів №10283837 від 19 серпня 2011 року, 19 серпня 2011 року приватним нотаріусом Корчак Л.В. посвідчено договір купівлі-продажу, номер правочину: 4600027, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , набувач: ОСОБА_1 /а.с.10/.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна, виконаного суб`єктом оціночної ОСОБА_7 Кравцовим 21 серпня 2018 року, вартість квартири, загальною площею 32,83 кв.м., житловою площею 17, 22 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_2 становить 368 410 грн./ а.с.1125/.

ОСОБА_1 при визначенні суми компенсації вартості належної їй 1/2 частки в спільній квартирі, погоджується з вартістю квартири визначеною звітом про незалежну оцінку від 21 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

Відповідно до пункту 23 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За приписами ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 05.04.2017 року у справі №6-399цс17, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Оцінюючи обставини справи на предмет відповідності вищевказаним положенням законодавства, суд вважає доведеними позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 вартості квартири в розмірі 184 205 грн., визнавши право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

При вирішенні позовних вимог про поділ майна, суд виходить з принципу рівності часток подружжя у разі поділу майна (ст.71 СК України), оскільки обставин для відступлення від засади рівності часток судом не встановлено.

Визнання позову ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладено, з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий зір в розмірі 1842 грн. 05 коп. сплачений останньою при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 18, 76-82, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частки в квартирі в розмірі 184205 грн.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

судові витрати в розмірі 1842 грн. 05 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду складено 10.10.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда