Справа № 177/204/19
Провадження № 2/177/452/19
У Х В А Л А

20.02.2019

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності нерухомого майна на праві особистої приватної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.02.2019 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд встановити акт належності їй ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності житлового будинку, розташованого за адресою: вул. квіткова, 21, с. Красівське Криворізького району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову вказувала, що вказаний будинок, в період шлюбу з ОСОБА_2, в рамках пільгової програми по переселенню, передано їй у приватну власність на підставі рішення Красівської сільської ради народних депутатів № 42 від 25.12.1991 року.

Вона бажає продати вказаний будинок, але відповідач ОСОБА_2 не надає згоду на це, у звязку з чим нотаріус відмовив їй в посвідченні договору купівлі-продажу спірного будинку.

19.02.2019 до суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.

Справа підсудна Криворізькому районному суду Дніпропетровської області.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята судом, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

В порушення п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач ставить перед судом питання встановлення факту належності їй на праві особистої власності спірного будинку.

Однак, відповідно до ст. 22 КЗпШС, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, встановлювала презумпцію сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Відповідно особа, яка вважає, що набуте в період шлюбу майно належить їй на праві особистої власності, має право подати позов про визнання майна, набутого в період шлюбу особистою власністю одного з подружжя.

У звязку з чим позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог.

З переселенського квитка 160671 наданого позивачем до позову, слідує, що позивач переселялася з сімєю.

В порушення ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач, посилаючись на те, що спірний будинок видано особисто їй як переселенцю, на підставі рішення Красівської сільської ради № 42 від 25.12.1991, не надає до суду копії вказаного рішення суду та не ставить перед судом питання про його витребування.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною та повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності нерухомого майна на праві особистої приватної власності, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Суботіна