Головуючий у І інстанції Арапіна Н.Є.
Провадження № 22-ц/824/4840/2019 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

при секретарі Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, котрий було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні матері, позивача по справі.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

29 листопада 2017 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист по справі №755/1976/16-ц.

18 травня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51103144.

10 липня 2018 року Попільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області видав ОСОБА_2 довідку №3816 про наявність заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, в якій зазначили, що сукупний розмір заборгованості становить 43 500 грн. 00 коп. Також, 10 липня 2018 року Попільнянський районний відділ ДВС ГТУЮ у Житомирській області надав ОСОБА_2 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №3815.

Крім того, 10 липня 2018 року Попільнянський районний відділ ДВС ГТУЮ у Житомирській області надав ОСОБА_2 довідку №3813 про неотримання аліментів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно не сплачував аліменти згідно з виконавчим листом №755/1976/16-ц, починаючи з 01.02.2016 року.

Позивач посилалась на те, що дитина перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та часто хворіє, причому сама позивач на даний час є безробітною.

Відповідач ОСОБА_1 часто їздить за межі України та офіційно працює у Польщі на заводі «Карол-Мебле», тому має значний дохід.

Зважаючи на те, що відповідач працює офіційно, отримуючи значний дохід, позивач же не працює, а потреби дитини на навчання, харчування, лікування значно зросли, беручи до уваги збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2016 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - сина Ратошнюка Олександра Дмитровича, 20 листопада 2011 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., визначено у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що підстав, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів, позивачем доведено не було, а для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку відсутні будь-які правові підстави, оскільки він по офіційному трудовому договору не працює, натомість має нерегулярний, мінливий дохід, в зв`язку із чим визначення аліментів у частці є недоцільним.

В судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення скарги відповідача заперечили та просили рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, котрий було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

29 листопада 2017 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист по справі №755/1976/16-ц (а.с.10).

18 травня 2016 року Відділом державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51103144 (а.с.11).

10 липня 2018 року Попільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області видав ОСОБА_2 . довідку №3816 про наявність заборгованості у ОСОБА_1 зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, в якій зазначено, що сукупний розмір заборгованості становить 43 500 грн. 00 коп. (а.с.12). Також, 10 липня 2018 року Попільнянський районний відділ ДВС ГТУЮ у Житомирській області надав ОСОБА_2 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №3815 (а.с.13-14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Разом із тим, зміна розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, на частку від заробітку (доходу) відповідача, можлива за умови доведення позивачем належними та допустимими доказами підстав для такої зміни.

Позивач ОСОБА_2 в якості підстави для зміни способу стягнення аліментів зазначила те, що відповідач працює у Польщі на заводі «Карол-Мебле» та має значний дохід, однак належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження даної обставини суду не надала, а довідка, на яку вона посилається в якості доказу (а.с.19), жодних відомостей про роботу ОСОБА_1 у Польщі та про отримання ним значних доходів не містить.

Недоведеними є і підстави для збільшення розміру аліментів, про що також просила позивач у своєму позові, виходячи з наступного.

Диспозиція ст. 192 СК України, яка визначає підстави для зміни розміру вже стягнутих аліментів, передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, доказів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров`я платника або одержувача аліментів, що стало б підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було, а долучені нею докази оплати за навчання дитини у школі не є підставою для зміни розміру аліментів згідно положень ст.192 СК України, яка можливість зміни розміру вже стягнутих аліментів пов`язує з іншими обставинами.

Враховуючи те, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, висновок суду про задоволення цих вимог та зміну способу стягнення аліментів зі збільшенням їх розміру порушує положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: