ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7278/19 Справа № 211/5160/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті Кривому Розі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 17 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконкому Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позов мотивовано тим, що відповідно до реєстраційного посвідчення від 26.02.1974 р., а також договору купівлі-продажу від 03.12.1973 р., ОСОБА_2 була власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Яка, на підставі розписки продала ОСОБА_3 , а остання, в свою чергу, шляхом укладення розписки продала будинок їй. Вказані домовленості та передача грошей за будинок проведені 24 грудня 2004 року та саме з цього часу вона стала проживати у вказаному будинку та проживає в ньому до цього часу сплачуючи кошти за його утримання та надані послуги.

ОСОБА_3 зверталась до суду з вимогою визнання розписки, укладеної між нею та ОСОБА_2 , щодо купівлі будинку, дійсним договором купівлі-продажу та визнання за нею права власності, однак за станом здоров`я не довела справу до кінця та померла.

Неодноразово вона намагалась знайти спадкоємців ОСОБА_2 для оформлення спадщини, однак даних про них не має. На руках вона має оригінали документів на будинок, що підтверджує її добросовісне володіння, тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що тривалий час відкрито користується домоволодінням та здійснює його утримання, жодних претензій чи вимог зі сторони власника до неї не виникало. Вважає, що її позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю доведені належними та допустимим доказами та мають бути задоволені в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 1973 року, ОСОБА_2 була власником будинку АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 95 ,98).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами добросовісності набуття спірного нерухомого майна, як необхідної обставини для визнання за нею права власності за набувальною давністю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Так, згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи є: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника,

При цьому, добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач, як на підставу правомірності володіння майном посилалась, що ОСОБА_3 , за розпискою придбала спірне домоволодіння 01 вересня 1982 року у колишнього власника ОСОБА_2 . На підтвердження цих обставин надала копію позовної заяви ОСОБА_3 , яка зверталась у 2007 році до суду із вимогою про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 від 01 вересня 1982 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним (а.с.14-15).

Проте, дане твердження протирічить відомостям, що містяться в акті про смерть №1959 від 05 вересня 1978 р., з якого видно, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.95). А отже, вона фізично не могла укласти договір купівлі-продажу у 1982 році із ОСОБА_3 . Суд дав належну оцінку зазначеним обставинам та наданим позивачкою доказам і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність її вимог.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що її позовні вимоги повинні бути задоволені на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки спадкоємців за законом або заповітом у померлої власниці ОСОБА_2 немає, вона постійно з грудня 2004 року проживала у будинку, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, відповідно до вказаної норми Закону, для визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, позивачем має бути доведено в сукупності такі обставини, як законний об`єкт володіння, добросовісність, відкритість, давність володіння і його безперервність, натомість позивачем не доведено добросовісність набуття спірного домоволодіння.

Посилання позивача на утримання нею спірного домоволодіння та сплату комунальних послуг, не є підставою для застосування положення ст. 344 ЦК України.

Суд дав належну оцінку зазначеним обставинам та наданим позивачкою доказам і дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність її вимог.

За таких обставин, передбачених законом підстав для визнання ОСОБА_1 права власності на домоволодіння за набувальною давністю немає.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: