Номер провадження: 22-з/813/266/19
Номер справи місцевого суду: 520/842/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд, одноособово суддею Гірняк Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всіх суддів Одеського апеляційного суду у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, додаткові рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року і 22 травня 2019 року та ухвалу цього ж суду від 20 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (до зміни назви - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

23 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду с заявою про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всіх суддів Одеського апеляційного суду.

Доводи позивача щодо відводу суддів Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всіх суддів Одеського апеляційного суду:

1.Колегія суддів в даному складі 03 червня 2019 року постановила ухвалу, яка суттєво

спотворила предмет судочинства і апеляційного оскарження.

В позовній заяві від 27 січня 2014 року зазначено, що позов пред`явлений на підставі ч. 3 ст. 406 ЦПК України і предметом його є позови к ДП ІМТП від 21 травня 1988, 26 вересня 1988 та 02 березня 1989 р.р., провадження за якими втрачено внаслідок викрадення і фальсифікації судових документів.

Відповідно до постанови президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року, ухвали апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2006 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2006 року Київський районний суд повинен був прийняти ці позови до нового розгляду.

Однак, в ухвалі Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року про призначення справи до розгляду колегія суддів свідомо помилково вказала, що позивач пред`явив позов до ДП ІМТП «про прийняття до нового розгляду позовів, поданих в 1988-1989 р.р.».

Такий позов він не заявляв, його розгляд не передбачений діючим ЦПК України. У справі відсутня ухвала про відкриття провадження, яка б відповідала заявленим ним вимогам. Вимоги, викладені в позовної заяві від 27 січня 2014 року, не підлягають розгляду окремо від трьох своєчасно заявлених позовів;

2.Свідомо помилковим є твердження в ухвалі від 03 червня 2019 року про те, що суддя

доповідач здійснив «усі дії та з`ясував питання, передбачені ст. 365 ЦПК України».

Жодне з підготовчих дії не здійснено: апеляційна скарга не готова до розгляду.

Суд апеляційної інстанції зацікавлений в тривалому розгляді справи:

3. 16 липня 2019 колегія суддів в складі Сєвєрової Є.С., Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я., не приступаючи до розгляду апеляційних скарг аналогічного змісту по суті в іншій справі №520/8297/17, ухвалила неправомірну постанову, що також буде здійснене у даній справі. Він звернувся до Верховного суду з проханням розглянути його касаційну скаргу Великою Палатою та постановити окрему ухвалу про проведення досудового слідства за ознаками скоєних колегією злочинів;

4. В позовній заяві від 27 січня 2014 року фактично викладені ті ж самі вимоги, які колегія суддів розглянула, та постановою від 16 липня 2019 року відмовила в їх задоволенні і закрила по ним провадження. У нього не має сумніву, що при розгляді апеляційних скарг у даній справі, зважаючи на особисту зацікавленість суддів, колегія суддів ухвалить таке ж свідомо неправосудне рішення.

Тому, на думку позивача, судді Колесніков Г.Я., Сєвєрова Є.С., Ващенко Л.Г. підлягають відводу відповідно п.п. 3 і 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Колегія суддів Одеського апеляційного суду в складі: Колеснікова Г.Я.; Сєвєрової Є.С.; Ващенко Л.Г., виходячи з вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України, дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, тому апеляційне провадження в справі зупинено, а справа передана до канцелярії суду для визначення судді з метою вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, визначено суддю Гірняк Л.А. для вирішення питання про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С. та Ващенко Л.Г. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 р.).

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу, вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду: Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С., Ващенко Л.Г., та всіх суддів Одеського апеляційного суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходяться апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, додаткові рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року і 22 травня 2019 року та ухвалу цього ж суду від 20 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (до зміни назви - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Судове рішення у справі не постановлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.10.2019 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Колеснікову Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всім суддям Одеського апеляційного суду.

Позивач заявив відвід колегії суддів з підстав п.п. 3 і 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України:

-судді прямо чи побічно заінтересовані в результаті розгляду справи;

-є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду колегія суддів в ухвалі від 02.10.2019 року зазначила, що:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

В пунктах 1-3 доводів щодо відводу колегії суддів позивач не згоден:

1.з формулюванням заявлених ним вимог в ухвалі Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року про призначення справи до розгляду;

2.з тим, що суддя - доповідач здійснив «усі дії та з`ясував питання, передбачені ст. 365 ЦПК України» у даній справі, призначивши її до розгляду в судовому засіданні;

3.з висновками, що містяться в постанові суду апеляційної інстанції від 16 липня 2019 року, якою вирішені його вимоги по суті.

Не вбачаючи об`єктивного критерію, а саме: наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності суддів при вирішенні процесуальних питань, суд вважає, що непогодження позивача з процесуальними документами суду апеляційної інстанції - ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2019 року про призначення справи до розгляду та постановою суду апеляційної інстанції від 16 липня 2019 року, не може бути підставою для відводу суддів - ч.4 ст. 36 ЦПК України.

Щодо довода ОСОБА_1, зазначеного у пункті 4 заяви про відвід, який стосується суб`єктивного критерію безсторонності суддів, а саме: особистої зацікавленості суддів в розгляді даної справи, то припущення позивача відносно судового рішення, яке буде ухвалено колегією суддів апеляційної інстанції в даній справі, є безпідставним.

Особиста безсторонність суддів не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Національним законом не передбачено право учасників процесу заявляти в конкретній справі відвід всім суддям суду.

Відвід всім суддям Одеського апеляційного суду не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі провадження в суді апеляційної інстанції позивач заявляв чисельні відводи суддям, внаслідок чого відносно 12 суддів цивільної палати розглядались питання про відвід та самовідводи суддів (т. 6, а. с. 141 - 155; 223 - 224).

Такі дії позивача, всупереч статті 44 ЦПК про неприпустимість зловживання процесуальними правами, направлені на затягування судового процесу, перешкоджають здійсненню правосуддя та дотриманню розумних строків розгляду справи.

Посилання позивача на те, що суд зацікавлений в тривалому розгляді справи, є некоректним.

З врахуванням викладеного, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всіх суддів Одеського апеляційного суду підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України суд ,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С. та всіх суддів Одеського апеляційного суду у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, додаткові рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року і 22 травня 2019 року та ухвалу цього ж суду від 20 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (до зміни назви - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали 07.10.2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду: Л.А.Гірняк