Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6170/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/6170/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення із зняттям з реєстраційного обліку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із названим позовом та просило виселити з житлової нерухомості квартира АДРЕСА_1 , яка є власністю АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які там зареєстровані та проживають.

В обґрунтування вимог зазначило, що 18.05.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №31_41-05/07МФ, згідно умов якого остання отримала кредит у сумі 20000 доларів США із сплатою 15% річних та кінцевим терміном повернення до 17.05.2017. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, того ж дня між ТОВ «Банк Фінанси» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 31_41-05/07/МФ, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , що належить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.02.1999.

В подальшому рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.09.2011 по справі 2-948/11 із ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 162 037,80 грн. У зв`язку із невиконанням вказаного судового рішення, Банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2015 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №31_41-05/07МФ в сумі 3465421, 26 грн звернуто стягнення на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру, що є предметом іпотеки. В подальшому, на підставі вказаного рішення суду Банк зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно.

Позивач зазначив, що у зв`язку із наведеним, 13.10.2014 Банк направив ОСОБА_1 вимогу про добровільне виселення та зняття із реєстрації із належного йому приміщення. Оскільки законні вимоги Банку не виконані, тому просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2018 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Вирішено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 . В решті вимог відмовлено. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що позовні вимоги про виселення мають похідний характер від вимог про стягнення на предмет іпотеки, а отже вони фактично не підлягають задоволенню. Вказує, що позов банку або іншої кредитної установи про виселення підлягає відхиленню за умови, що нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки і на яке було звернуто стягнення за рішенням суду, придбане не за рахунок забезпечуваного іпотекою кредиту, а отже у суду відсутні правові підстави для виселення боржників, які у ньому зареєстровані та проживають, без одночасного надання іншого постійного житлового приміщення.

Станом на час розгляду справи в суді відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

На стадії апеляційного перегляду залучено до участі у справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 18 травня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №31_41-05/07МФ, за умовами якого первісний кредитор надав позичальникові кредит в сумі 20 000 дол. США зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами та терміном повернення до 17 травня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором того ж дня, 18 травня 2007 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №31_41-05/07МФ-1, за умовами якого іпотекодавцем ОСОБА_1 передано в іпотеку кредитору квартиру АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 162 037, 80 грн. станом на 02 вересня 2010 року.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 липня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. В рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 травня 2007 року №31_41-05/07МФ, яка станом на 24 листопада 2014 року становить 1 419 747,87 грн., звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У задоволенні вимог про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги частково у цій справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачі не звільнили квартиру, яка є власністю Банку, в добровільному порядку, тому існують підстави для виселення їх за рішенням суду на підставі положень ст. 109 ЖК України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду із позовом про виселення із зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як на підставу задоволення позову посилалося на наявність рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.07.2015, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №31_41-05/07МФ в сумі 3465421, 26 грн звернуто стягнення на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру, що є предметом іпотеки шляхом визнання права власності на майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Проте, постановою Житомирського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року вказане заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 липня 2015 року та додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у задоволенні позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішення суду мотивоване тим, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Виходячи із наведеного суд встановив відсутність достатніх правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього в судовому порядку, таким чином засвідчивши відсутність права власності позивача на спірне житло.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову про виселення відповідачів в розумінні положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку» з урахуванням відсутності реалізованого звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що засвідчене рішенням суду, яке набрало законної сили.

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального закону, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.05.2019.

Головуючий Судді