ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/428/19

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/607/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 березня 2019 року, ухвалене в складі судді Карапути Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

дата складання повного тексту: 04 березня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу 89-к від 22 грудня 2018 року про звільнення позивача та поновлення його на посаді учителя предмета « Захист Вітчизни »; стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2018 року по день винесення судового рішення та стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01 вересня 2010 року позивач працював у відповідача на посаді викладача фізичної культури, а в подальшому переведений на посаду вчителя предмету « Захист Вітчизни ». 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України - за систематичне невиконання працівником без поважних причин своїх обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки жодного порушення умов трудового договору ним не допускалось, відповідачем був порушений порядок накладання дисциплінарних стягнень та причини звільнення не відповідають дійсності. Вважає, що роботодавцем не вияснено достеменно усіх обставин справи, не проаналізовано ситуацію, яка склалася на занятті, не враховано відсутність будь-яких шкідливих наслідків, що є порушенням процедури звільнення. Такими діями відповідача, на думку позивача, йому також було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що негативно відобразилась на його стані здоров`я, приниження його особистості та авторитету, втрати нормальних життєвих зв`язків внаслідок неправомірного звільнення.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 березня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , скасовано наказ №89-к від 22 грудня 2018 про його звільнення, поновлено позивача на посаді учителя предмета «Захист Вітчизни» Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою з 28 грудня 2018 року; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року в розмірі 12509 грн. 99 коп., з відрахуванням із вказаної суми обов`язкових платежів на користь держави; стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000 грн., судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., а також у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що представниками відповідача суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_1 було проведено у відповідності до вимог закону, адже учитель з предмета «Захист Вітчизни» призначається на посаду і звільняється з неї начальником Управління освіти і науки Чернігівської ОДА, а також не доведено систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією, трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, тому на підставі ч.1 ст.235 КЗпП України позивача слід поновити на посаді учителя предмета «Захист Вітчизни» Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою з 28 грудня 2018 року. Оскільки з часу звільнення позивача пройшло 43 робочих дні, тому з відповідача на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2018 року по 01 березня 2019 року в розмірі 12509 грн. 99 коп., з відрахуванням із вказаної суми обов`язкових платежів на користь держави. Також суд вважав доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди та вважав достатнім компенсацію в сумі 2000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що начальник Ліцею відповідно до Закону України «Про освіту» від 06 вересня 2017 року, як керівник закладу освіти, не тільки визначає функціональні обов`язки працівників закладу, а й в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади. Ці ж права начальника Ліцею визначені і в його посадовій Інструкції, затвердженій начальником Управління освіти і науки Чернігівської ОДА, якою визначено право призначати на посаду та звільняти з посади працівників закладу. В той же час, посадова інструкція позивача жодним чином не регулює порядок звільнення учителя з посади та не перероблялась після внесення змін до Закону України «Про освіту» у зв`язку з тим, що його права й обов`язки як учителя освітнього закладу залишилися незмінними.

Особа, яка подає апеляційну скаргу не погоджується з висновком суду, що відповідачем не доведено систематичність порушень ОСОБА_1 трудової дисципліни, адже позивач протягом травня-грудня 2018 року скоїв два подібних за змістом і наслідками дисциплінарних проступки, які не сумісні з подальшою роботою вчителем: недотримання етичних норм поведінки щодо здобувачів освіти (образ і погроз щодо віце-сержанта ОСОБА_3 ; прояв фізичного та психічного тиску щодо ліцеїста ОСОБА_4 ), що є доказом систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

У наданий судом строк ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції - без змін. Вважає правильним висновок суду, що посадова інструкція після внесення змін до Закону України «Про освіту» та затвердження посадової інструкції начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою не приймалась відносно позивача - учителя з предмета «Захист Вітчизни», а новий текст був доведений до відома колективу лише в березні 2019 року. Також позивач зазначає, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимі доказів, які б підтверджували як вину позивача, так і безпосередньо його винні дії внаслідок яких відповідачем було винесено протиправний наказ, що є предметом даного спору. Розслідування проведено відповідачем поверхово, а деякі факти спотворені та взято до уваги виключно пояснення ліцеїста, який став причиною конфлікту. Також ОСОБА_1 зазначає, що в порушення приписів ст.149 КЗпП відповідачем не було враховано факт відсутності належних доказів завданої шкоди як такої, та абсолютно протиправно та не пропорційно застосував найсуворіший вид покарання - звільнення, при недоведеності факту як самої події, так і вини позивача. Позивач звертає увагу, що у трудовому законодавстві, на відміну від цивільного, діє принцип презумпції невинуватості, тобто працівник вважається невинуватим, поки не доведено його вини, а обов`язок її доведення покладається на роботодавця. Проте відповідачем не перевірено належним чином вину позивача у застосуванні будь-якої фізичної сили до курсанта, не зафіксовані дані дії лікарем ліцею, курсант не звернувся до лікарня для проведення обстеження. Позивач погоджується з висновком суду, що відповідачем не доведено систематичність порушення позивачем посадової інструкції, трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2011 року призначений на посаду викладача фізичної культури Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, а 01 вересня 2015 року переведено на посаду вчителя предмета «Захист Вітчизни», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-14).

Батько ліцеїста 2 взводу 2 роти ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся 19 березня 2018 року до начальника Чернігівського ліцею з ПВФП з заявою на образи вчителем ОСОБА_1 його сина, зокрема події сталися 20 грудня 2017 року, а також погрози фізичною розправою (а.с.83).

З даного приводу проведена нарада при начальнику ліцею від 20 березня 2018 року (а.с.81-82) та подана доповідна заступника начальника ліцею з виховної роботи ОСОБА_6 28 березня 2018 року (а.с.78-79).

До начальника Чернігівського ліцею з ПВФП 26 березня 2018 року звернувся заступник начальника ліцею з навчальної роботи ОСОБА_7 з заявою про вжиття заходів щодо недопущення надалі аморальної поведінки ОСОБА_1 , які полягають у образах, та застосування до нього стягнення за порушення трудової дисципліни згідно ст.147 КЗпП України (а.с.72-73). Дані події відбувалися у присутності заступника начальника навчального відділу з військової і фізичної підготовки ОСОБА_8 , який також подав доповідну (а.с.74-76)

Наказом по Чернігівському ліцею з ПВФП №15-з від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 , учителю предмета «Захист Вітчизни», за порушення трудової дисципліни (п.3.20 Розділу ІІІ Статуту Чернігівського ліцею з ПВФП, п.22 д) Правил трудового внутрішнього розпорядку Чернігівського ліцею з ПВФП (щодо зобов`язань педагогічних працівників) та неналежне виконання посадових обов`язків (п.п.3.4, 3.15, 3.16, 3.17, 3.22 Посадової інструкції вчителя з предмета «Захист Вітчини», оголошено догану (а.с.70). Вбачається, що даний наказ видано на підставі доповідної ОСОБА_6 , заступника начальника ліцею з виховної роботи - начальника відділення виховної роботи, від 16 квітня 2018 року, у зв`язку із встановленими фактами недотримання етичних норм поведінки - моральних образ та погроз, нетактовних висловлювань ОСОБА_1 .

Копією акту про відмову підпису про ознайомлення з наказом «Про оголошення догани ОСОБА_1 , учителю предмета «Захист Вітчизни» від 14 травня 2018 року підтверджується відмова від підпису про ознайомлення з наказом (а.с.71).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 липня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_7 та визнано, що поширена 23 березня 2018 року в аудиторії №454 Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ОСОБА_1 інформація про те, що ОСОБА_7 є агентом ФСБ і співпрацює зі спецслужбами Російської Федерації є неправдивою і такою, що ображає його честь, гідність і ділову репутацію, визнано, що поширені 23 березня 2018 року в аудиторії №454 Чернігівського ліцею з ПВФП ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_7 висловлювання «брехун», «мерзотник», «дебіл» та «гніда» носять явно образливий характер і є такими, що ображають честь і гідність ОСОБА_7 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 5000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди та 3000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, а всього 8000 грн. (а.с.90)

В подальшому, 11 грудня 2018 року, батько ліцеїста 3 взводу 2 роки ОСОБА_4 - ОСОБА_10 звернувся до начальника Чернігівського ліцею з ПВФП з заявою про факт фізичної образи його сина вчителем ОСОБА_1 (а.с.57).

Також ліцеїст ОСОБА_4 звертався з відповідною заявою до вихователя взводу з даного приводу (а.с.60). З цього приводу надали пояснення віце-сержант ОСОБА_11 (а.с.61), ліцеїст ОСОБА_14 (а.с.62), подавав рапорт командир роти ОСОБА_12 (а.с.64).

Пояснення з даного факту також надав ОСОБА_1 (а.с.63)

Згідно доповідної лікаря медичного пункту для уточнення діагнозу ОСОБА_4 . запропоновано провести ЕКГ, УЗД органі брюшної порожнини, огляд хірурга, невролога (а.с.65), однак, вказані обслідування ОСОБА_4 не проходив.

З Доповідної заступника начальника ліцею з виховної роботи ОСОБА_6 вбачається, що з даного приводу було проведено розслідування факту, зазначеного у заявах ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , на нараді при начальнику ліцею від 12 грудня 2018 року (а.с.69).

Після випадку, ліцеїст ОСОБА_4 подав доповідну ОСОБА_13 в якому просив захисту від прискіпливого ставлення вчителя предмету «Захист Вітчизни» ОСОБА_1 , оскільки той викликає його на розмову (а.с.66) про що командир роти подав рапорт заступнику начальника ліцею з виховної роботи (а.с.68).

Наказом начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою № 89-к від 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади учителя предмета «Захист Вітчизни» з 27 грудня 2018 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин своїх обов`язків, покладених на нього трудовим договором (пункти 2.4, 3.4, 3.15, 3.16, 3.22 посадової інструкції), Правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункт 22 д) та Статутом Чернігівського ліцею з ПВФП (пункт 3.20 Розділу ІІІ Статуту) згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України (а.с.9-10). Даний наказ був прийнятий на підставі доповідної Заносієнка А.Г., заступника начальника ліцею з виховної роботи - начальника відділення виховної роботи, від 19 грудня 2018 року, за результатами службової перевірки встановлено факт недотримання етичних норм поведінки та допущення ОСОБА_1 , учителем предмета «Захист Вітчизни» проявів фізичного та психічного насилля під час освітнього процесу до ліцеїста 3 взводу 2 роти ОСОБА_4 , що суперечить Закону України «Про освіту» (статті 53, 54), Статуту Чернігівського ліцею з ПВФП (Розділ ІІІ, пункт 3.20), Правилам внутрішнього трудового розпорядку Чернігівського ліцею з ПВФП (пункт 22 д), посадовій інструкції вчителя з предмета «Захист Вітчизни» (пункти 2.4, 3.4, 3.15, 3.16 , 3.22). Зазначено, що у своєму пояснення ОСОБА_1 підтверджує факт поштовху ліцеїста 3 взводу 2 роти ОСОБА_4 . Відповідно до пунктів 5.1, 5.3 посадової інструкції учителя предмета «Захист Вітчизни», затвердженої 31 серпня 2016 року, вчитель несе відповідальність за збереження життя і здоров`я ліцеїстів, дотримання їх прав і свобод, а також за фізичним чи психічним насиллям над особистістю ліцеїста. Враховано, що до ОСОБА_1 раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (наказ начальника ліцею від 14 травня 2018 №15-з «Про оголошення догани ОСОБА_1 учителю предмета «Захист Вітчизни»), а також ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (а.с.55).

Копією акту про відмову підпису про ознайомлення з наказом «Про звільнення ОСОБА_1 , учителя предмета «Захист Вітчизни» від 27 грудня 2018 року підтверджується відмова від підпису про ознайомлення з наказом, копію наказу ОСОБА_1 отримав (а.с.56).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року нараховано 92874 грн. 96 коп. (а.с.16, 127), середній заробіток ОСОБА_1 в розрахунку на 1 робочий день становить 290 грн. 93 коп. (а.с.128)

Відповідно до копій листків непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 23 жовтня 2018 року по 07 листопада 2018 року та з 08 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року (а.с.17).

Матеріали справи містять Посадову інструкцію учителя з предмета «Захист Вітчизни», затверджену начальником Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою (а.с.18-21) та Посадову інструкцію начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, затверджену начальником Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації (а.с.129-134).

Вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Департаменту загальної середньої та дошкільної освіти Міністерства освіти і науки України, Чернігівської місцевої прокуратури, Управління захисту економіки в Чернігівській області, Управління освіти і науки ЧОДА про порушення посадовими особами кримінальних правопорушень на які отримав відповіді (ас.22, 23, 24, 25, 26, 27).

З наказу начальника Управління освіти і науки ЧОДА від 07 квітня 2016 року вбачається, що з ОСОБА_1 , вчителя предмета «Захист Вітчизни» Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, знято дисциплінарне стягнення (догану), яке було накладене наказом Управління освіти і науки облдержадміністрації від 29 вересня 2015 року №278 (а.с.28).

Наказом по Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 встановлено доплату за педагогічний стаж у розмірі 20% до посадового окладу (протокол №11 від 30 листопада 2015 року) з 01 червня 2014 року, а наказом від 28 жовтня 2015 року дану доплату встановлено з 01 листопада 2015 року (а.с.29, 30).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП догана застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Як роз`яснено в п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Згідно п.22 даної Постанови у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.1. Посадової інструкції учителя з предмета «Захист Вітчизни», чинної на час видання наказу про звільнення, учитель з предмета «Захист Вітчизни» призначається на посаду і звільняється з неї начальником Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_1 з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст.ст.147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення, та чи належним органом здійснене звільнення позивача.

З урахуванням положень ст.147 КЗпП України звільнення за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни, а згідно ч.1 вказаної статті передбачено що розірвання трудового договору здійснюється власником або уповноваженим органом.

Враховуючи викладене, вказаний наказ начальника Чернігівського ліцею з ПВФП про звільнення ОСОБА_1 є неправомірним та підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на роботі зі сплатою на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, розмір якого судом першої інстанції визначено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що начальник Ліцею відповідно до Закону України «Про освіту» від 06 вересня 2017 року, як керівник закладу освіти, не тільки визначає функціональні обов`язки працівників закладу, а й в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників, та що посадова інструкція позивача жодним чином не регулює порядок звільнення учителя з посади, не є слушними, та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з висновком суду, що відповідачем не доведено систематичність порушень ОСОБА_1 є слушними, однак відхиляються апеляційним судом оскільки не є визначальними для визначення наказу як неправомірного.

В цілому наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу є частково такими, що судом апеляційної інстанції приймаються до уваги.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою - залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: