Справа № 428/1596/19
Провадження № 2/428/1217/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.08.2017 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики з відсотками в письмовій формі. Для виконання п. 1.1 договору позики з відсотками позикодавець виплатив ОСОБА_2 8000,00 гривень, про що свідчить розписка написана позичальником власноруч.

З метою забезпечення виконання зобов`язання з повернення позики та сплати відсотків за користування позикою, був оформлений договір поручительства з ОСОБА_3 .

Протягом дії договору позики з відсотками ОСОБА_2 недобросовісним чином виконувала свої обов`язки за договором, тобто не виконала умови договору.

У зв`язку з поданням позовної заяви та повернення позики в судовому порядку, згідно п. 6.3 Договору позики з відсотками, сума боргу складається з залишку основної суми позики, збільшеної на 75 % та відсотків, які залишились не сплаченими на дату подачі позовної заяви до суду.

Сума заборгованості за основною сумою позики становить 9041,39 грн., відсотки за користування позикою на час подачі до суду становлять 2778,67 грн.

ОСОБА_2 та її поручителю ОСОБА_3 неодноразово в телефонному режимі робилися нагадування про наслідки невиконання договірних зобов`язань. Були відправлені листи, де керуючись п. 6.2 договору позики з відсотками позичальник вимагає погасити позику. Однак відповіді на листи не отримані і позика не погашена.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Вислухавши позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією договору позики з відсотками від 29 серпня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), позикодавець зобов`язався надати позичальнику платну (процентну) позику у розмірі 8000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути позику за належним графіком погашення.

Згідно з договором поручительства від 29 серпня 2017 року, укладеним між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_3 (поручитель), поручитель бере на себе обов`язок відповідати по зобов`язанням позичальника ОСОБА_2 за договором позики з відсотками від 29 серпня 2017 року. Сума позики становить 8000 гривень 00 копійок.

Згідно з копією розписки від 29.08.2017 року ОСОБА_2 взяла позику 29.08.2017 у ОСОБА_1 у сумі 8000,00 гривень.

Однак відповідач ОСОБА_2 вказане зобов`язання у строк, визначений договором позики не виконала. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по договору позики з відсотками від 29.08.2017.

Крім того, вказане зобов`язання ОСОБА_2 було забезпечене договором поручительства від 29.08.2017 з гр. ОСОБА_3 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності на гроші у сумі 8000 гривень, які він передав відповідачу ОСОБА_2 у власність відповідно до договору позики. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи, а саме з розписки від 29.08.2017 року, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли договірні правовідносини, які випливають із договору позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 позику у сумі 8000 гривень та зобов`язалася повернути 29.08.2018 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала і суму боргу у передбачений договором строк не повернула.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 згідно з договором позики від 29.08.2017 року, а тому вважає, що з відповідачів як з боржника та поручителя на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за договором позики у сумі позики 9041 грн. 39 коп. та відсотків за користування позикою 2778 грн. 06 коп.

Отже, факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, крім того, визнані відповідачами у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 14 від 11.02.2019 у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних долях.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29 серпня 2017 року у сумі 11 820 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 06 копійок, яка складається із заборгованості за договором позики у сумі позики 9 041 грн. 39 коп. та відсотків за користування позикою 2 778 грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок в рівних долях по 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя І. С. Посохов