Провадження № 2/317/522/2019
Справа № 317/430/19

28 травня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Нікітіна В.В.
при секретарі судового засідання Московкіній І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк» або «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
22 лютого 2016 року між сторонами у справі було укладено договір б/н, відповідно до якого позивач встановлює відповідачу кредитний ліміт в розмірі 900 гривень 00 копійок.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю виконав вимоги Договору, надавши ОСОБА_1 кредит на вказану вище суму.
187,91 гривень (заборгованість за кредитом);
586,73 гривень (заборгованість по процентам за користування кредитом);
9641,04 гривня (заборгованість за пенею);
500 гривень (фіксована частина штрафу)
520,78 гривень (процентна частина штрафу);
Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 22.02.2016 р., укладеного в формі анкети-заяви, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі, визначеними тарифами банку.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 16).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а.с. 19).
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 17, зв.).
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с. 17, зв).
За змістом п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100,00 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 19).
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором банком ОСОБА_1 станом на 13 січня 2019 р. нарахована заборгованість в зазначеному вище розмірі.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Оскільки ОСОБА_1 не сплатив заборгованість по тілу кредиту, суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості та не спростував наявність у нього заборгованості за кредитом перед позивачем, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Заборгованість в цій частині позовних вимог підтверджена розрахунком суми позову, який перевірено судом.
В той же час, для забезпечення дотримання принципів законності та справедливості в цивільному процесі, суд має перевірити ті обставини, на які посилається кожна зі сторін, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, розрахунок процентів здійснювався за процентною ставкою 3,6 % на місяць на суму залишку заборгованості, тобто 43,2 % річних.
Здійснивши перевірку арифметичної правильності розрахунку, наданого позивачем, суд дійшов наступних висновків.
За вказаним розрахунком, що доданий позивачем до позовної заяви, початком нарахування процентів є 23 лютого 2016 року. В період з цієї дати та до дня проведення розрахунку позовних вимог (13 січня 2019 року) розмір заборгованості за тілом кредиту неодноразово змінювався.
При цьому, при здійсненні розрахунку суми позовних вимог позивачем до суми заборгованості, на яку нараховуються проценти, штрафи та пеня, по декільком періодам включались суми попередньо нарахованих процентів, штрафів та пені. Вказане, на думку суду, призводить до штучного збільшення суми основної заборгованості за рахунок платежів, які за своєю правовою природою не є кредитними коштами та на які, разом з тим, знов нараховуються аналогічні суми як на основну заборгованість.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
При цьому, ч. 2 ст. 550 ЦК України встановлено, що проценти на неустойку не нараховуються.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Нарахування неустойки (штрафу, пені) на будь-які інші суми, аніж на суму грошового зобов`язання, рівно як і включення до суми грошового зобов`язання пені та процентів діючим законодавством України не передбачено.
Аналізуючи зазначені вище правові норми в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що проценти за кредитним договором мають нараховуватись на суму грошових коштів кредитора, яку позичальник отримав у кредит та якою безпосередньо користується (борг за тілом кредиту).
Зміна правової природи грошових нарахувань за кредитним договором не відповідає як такій загальній засаді цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, так і вимогам статті 203 ЦК України щодо загальних вимог до правочину.
Враховуючи викладене, судом здійснено перевірку розрахунку процентів по даній справі з урахуванням наведеного та базуючись на сумі основної заборгованості за кредитним договором, яка визначена позивачем у розрахунку суми позовних вимог з урахуванням її зміни протягом розрахункового періоду.
Розрахунок процентів можна виразити в наступній таблиці, де в графі «Період» зазначено період, за який здійснюється нарахування суми процентів; в графі «Сума боргу» зазначено суму заборгованості за тілом кредиту; в графі «Кількість днів» міститься сумарна кількість днів у періоді, за який нараховуються проценти; графа «Процентна ставка» містить відомості щодо визначеної банком процентної ставки; в графі «Сума процентів за період» визначено суму процентів, які мали б бути нараховані за на суму боргу за тілом кредиту з урахуванням наведеного вище.
Первинну інформацію щодо зазначених вище обставин суд визначає на підставі відповідних відомостей, зазначених в розрахунку заборгованості, який здійснено позивачем та не спростовано відповідачем.
ПеріодСума боргуКількість днівПроцентна ставкаСума процентів за період
24.02.201624.02.2016890,0011,05
25.02.201629.02.2016900,0055,33
01.03.201605.03.2016880,0055,21
06.03.201607.03.2016896,1622,12
08.03.201625.03.2016900,001819,17
26.03.201627.03.2016890,0022,11
28.03.201628.03.2016899,0011,06
29.03.201624.05.2016900,005760,72
25.05.201627.05.2016693,2732,46
28.05.201629.05.2016593,2721,40
30.05.201625.06.2016592,502718,93
26.06.201623.07.2016490,552816,26
24.07.201629.09.2016390,556831,43
18.10.201624.10.2016195,8971,62
25.10.201631.10.201695,8970,79
01.11.201601.11.2016135,8910,16
01.12.201601.12.201612,7210,02
02.12.201602.12.2016117,9110,14
03.12.201613.01.2019187,91772171,70
Таким чином, за умовами договору б/н від 22 лютого 2016 року, який укладено між сторонами у справі, відповідачу ОСОБА_1 позивачем мали б бути нараховані проценти в розмірі 354,09 грн., в той час як позивач необґрунтовано нарахував відповідачу проценти в розмірі 586,73 грн.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в сумі 354,09 гривні.
Вирішуючи питання по обґрунтованість частини позовних вимог про стягнення штрафів, суд виходить з наступного.
Згідно умов договору, розмір штрафу складає 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
Розраховуючи розмір процентної складової штрафу, суд вважає, що позивачем необґрунтовано включено до загальної суми заборгованості, з яка є базою для розрахунку штрафу, нараховану пеню та частину процентів, які нараховані позивачем всупереч умовам договору.
Процентна складова штрафу має бути розрахована з суми заборгованості за тілом кредиту та процентів, тобто з 542,00 грн.
5 % від зазначеної суми становить 27,10 грн. і саме цей розмір процентної складової штрафу підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.
Фіксована частина штрафу в розмірі 500 гривень обумовлена Умовами та підлягає стягненню.
Щодо заявленої до стягнення пені, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Суд не бачить підстав для відступу від зазначеної правової позиції.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 179 грн. 58 коп. (сто сімдесят дев`ять грн. 58 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Нікітін