Справа № 587/2850/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в особі свого представника звернулася до суду з тих підстав, що 09 вересня 2017 року близько 07-30 год. в с. Верхня Сироватка Сумського району з вини ОСОБА_3 , який керував автомобілем ЗАЗ ТF 698К, державний номер НОМЕР_1 , сталася ДТП, внаслідок чого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які перебували в якості пасажирів у вказаному автомобілі, отримали тяжкі тілесні ушкодження. На момент події у ОСОБА_3 був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Діями ОСОБА_3 спричинена і моральна шкода. Просила стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка є представником потерпілої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_2 ; з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

В подальшому представник позивача ОСОБА_6 доповнив цивільний позов новими обставинами, зазначаючи, що 11 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико - соціальною експертною комісією постраждалій ОСОБА_2 визначено першу «Б» групу інвалідності, як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Мінімальний розмір страхового відшкодування у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку, в зв`язку з чим просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка є представником ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 115 200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_2 ; з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 250 000 грн..

Крім того, представник позивача Романюк А.В . уточнив позов, зазначаючи, що змінюється підстава позову із стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілих на таку підставу, як стягнення за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, яка становить, згідно п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Тому просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка є матір*ю потерпілої ОСОБА_2 і представляє її інтереси, матеріальну шкоду в розмірі 115 200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_2 ; з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 250 000 грн..

В подальшому позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про залишення позовних вимог без розгляду в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, пояснивши, що це питання вирішується Моторним(транспортним) страховим бюро України в добровільному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що оскільки донька ОСОБА_2 являється інвалідом I групи, Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно виплатити страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, інших вимог до страховика вона не має. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь 250 000 грн. моральної шкоди, яка полягає в тому, що дитині проводяться операції в м. Києві, дитина відчула сильний фізичний біль, тривалий час фактично була прикута до ліжка, знаходилась на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, є інвалідом.

Позивач ОСОБА_2 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», в своїй заяві, надісланій до суду зазначив, що позовну заяву ОСОБА_1 не визнає.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ ТF 698 К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись неподалік будинку № 24 по вул.. Калинова в с. Верхня Сироватка Сумського району у напрямку м. Суми порушив п. п. 13.3, 13.1, 13.3, 2.3б ПДР України, відволікся від керування транспортним засобом та при появі в нього об`єктивної можливості виявити на шляху свого руху перешкоду у вигляді нерухомого автомобіля МАЗ 6501С5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з дотриманням безпечного інтервалу, допустив зіткнення із автомобілем МАЗ 6501С5, в результаті якої ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, які відподвідно до висновків судово - медичних експертиз № 1087 та № 1088 від 02 листопада 2017 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Зазначені обставини встановлені таким, що набрав законної сили, вироком Сумського районного суду Сумської області від 07травня 2018 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки (а.с.11-21).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду справ з матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року, вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 вересня 2018 року відносно ОСОБА_3 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд в Сумському районному суді Сумської області іншим складом суддів у порядку цивільного судочинства (а.с.22-25).

У відповідності з ст. ст. 1166,1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП відповідач ОСОБА_3 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховою компанією не було, отже його відповідальність застрахована не була.

11 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико-соціальною експертизою комісією ОСОБА_2 визначено першу «Б» групу інвалідності, як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.34).

Згідно ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності

потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування

(регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті

1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

28 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , Сумським районним судом Сумської області позовну заяву в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, залишено без розгляду (а.с.91).

Таким чином, вина відповідача в заподіянні шкоди позивачу ОСОБА_2 встановлена в судовому засіданні, підтверджується таким, що набрав законної сили вироком суду, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту, а ОСОБА_3 як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд вважає встановленим, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди позивачу ОСОБА_2 спричинена і моральна шкода, оскільки в результаті ДТП з вини ОСОБА_3 вона відчула сильний фізичний біль, отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні в медичному закладі, отримала тілесні ушкодження обличчя та інші тілесні ушкодження, встановлені у вироку суду відносно ОСОБА_3 , насідки отриманих травм відчуває до теперішнього часу, був суттєво порушений її звичний спосіб життя, вона потребує постійного догляду, тому суд вважає встановленим, що в результаті ДТП ОСОБА_2 була завдана і моральна шкода, яку необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3

В силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03 95 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Отже, враховуючи, що шкода була завдана не умисними, а необережними діями, беручи до уваги ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та глибину моральних страждань позивача ОСОБА_2 , матеріальне становище заподіювача шкоди, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки 100 000 гривень моральної шкоди, в іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана їй в більшому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 1166,1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 100 000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко