БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 754/4349/19 провадження № 2/361/2505/19
У Х В А Л А

«24» травня 2019 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 754/4349/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,

в с т а н о в и в:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 квітня 2019 року позов

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передано за підсудністю на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області (назва суду в ухвалі зазначена не коректно).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 просить: - накласти арешт та заборонити будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля марки «PORSCHE» модель «PANAMERA»,

2014 року випуску, колір сірий, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е 220 CDI», 2017 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіля марки «TOYOTA», модель «RAV4», 2014 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належать на праві власності ОСОБА_2 ; - накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вбудованого приміщення, розташованого у першому корпусі, на першому поверсі житлового будинку, загальною площею 224,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом спору є борг у розмірі

652 757 грн. 00 коп., наданий ОСОБА_2 на підставі розписки від 10 лютого 2019 року. Наразі у позивача є реальні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду по справі, оскільки відповідач ухиляється від повернення боргу, а саме систематично не відповідає на дзвінки, уникає зустрічей, отже добровільно повертати кошти не збирається. Враховуючи незаконну поведінку відповідача, розмір заборгованості, позивач вважає за необхідне забезпечити позов у заявлений ним спосіб. У якості зустрічного забезпечення позивач пропонує поруку від громадянина Мітрофанова ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на його квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання по суті зазначеної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову. Так, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; 8) встановленням обов`язку вчинити дії щодо унеможливлення доступу користувачів мережі Інтернет до об`єктів права інтелектуальної власності, правомірність використання (розміщення) яких у мережі Інтернет є предметом спору. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою статті 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у способи, про які просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Дана заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Позивач зазначив, що підставою для звернення до суду із даною заявою є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Така аргументація базується виключно на припущенні, при цьому ризик невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за рахунок майна, яке позивач просить обтяжити, недоведений. Посилання на ті обставини, що відповідач систематично ухиляється від повернення боргу та не реагує на вимоги позивача про повернення коштів свого підтвердження не мають. Відповідно до розписки від 10 лютого 2019 року відповідач повинен повернути борг у строк до 10 березня 2019 року. 12 лютого 2019 року, тобто через два дні після укладення договору позики відповідач повернув частину позики у сумі 75 000 грн. 00 коп. До суду із даним позовом позивач звернувся 25 березня 2019 року. Суд звертає увагу, що наявність заборгованості та значність розміру не є підставами для вжиття заходів забезпечення позову.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 152, 153, 260 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

№ 754/4349/19 (провадження № 2/361/2505/19) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин