Номер провадження 2-о/754/345/19
РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

судді - Саламон О.Б.

за участі секретаря судового засідання - Вільховченко І.І.

заявника ОСОБА_1

представника особи Кравченко О.С.

щодо якої подається заява

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що останній систематично вчиняє насильницькі дії відносно неї та дітей, морально її принижує. Ці діяння мають характер мордувань і поєднані з фізичним, психологічним та сексуальним насильством.

Вимоги заяви мотивовані тим, що вона неодноразово зверталася до працівників поліції із заявами про відкриття кримінального провадження, в Службу у справах сімї та дітей, Центр соціальних служб сім`ї, дітей та молоді. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , 2003 року народження, та дочку - ОСОБА_5 , 2013 року народження. При цьому з серпня 2017 року ОСОБА_3 участі в утриманні дітей не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, є ініціатором постійних сварок, здійснює протиправні дії та насильство в сімї, що стало причиною неодноразових звернень до правоохоронних органів і унеможливлює спільне проживання. Після розлучення ОСОБА_3 постійно за місцем реєстрації не проживає, при цьому, коли з`являється, вчиняє насильницькі дії, а саме 27.03.2018, 28.03.2018, 06.10.2018, 04.11.2018, 14.11.2018 (вчинено три виклики), 14.02.2019, 04.04.2019, 15.04.2019, 03.07.2019, 09.07.2019, у зв`язку з чим звернулася до правоохоронних органів, у результаті чого 06.10.2018 р. було складено протокол за ст. 173 - 2 КУпАП ( вчинення домашнього насильства), а 07.12.2018 - відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 126 КК України, а в подальшому - відкрито нове кримінальне провадження за ст. 125 КК України. Сім`я перебуває на обліку в Службі у справах дітей та сімї та Центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Зокрема, 19.06.2019 складено Акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що батько ОСОБА_3 відноситься особливо агресивно. По зазначеним обставинам зверталася до практичного психолога Центру, де було надано консультацію практичного психолога. В той же час, проблема не вирішується, тому вимушена звертатися з відповідною заявою до суду. Крім того, мають у власності квартиру, 1/8 частина якої належить на праві власності ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього на строк 6 (шість) місяців такі обов`язки:

- заборонити перебувати в місці проживання - перебування ОСОБА_1 , а саме в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 шляхом негайного виселення ОСОБА_3 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань до 2 км до місця проживання, а саме до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона перебуває у місці, невідомому для ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказана цивільна справа розприділена судді Саламон О.Б.

31.07.2019 по справі відкрито провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, викладених в ній, просила її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на постійне психологічне та фізичне насильство з боку ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримав заяву, просили винести рішення у відповідності до чинного законодавства.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви у зв`язку з необґрунтованістю та бездоказовістю, посилаючись на викладене в запереченнях.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.02.2003 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, а/з 104.

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , 2003 року народження, та дочку ОСОБА_5 , 2013 року народження.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.09.2018 шлюб розірвано.

17.12.2013 придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві часткової власності як ОСОБА_1 - 7/8 частини квартири, так і ОСОБА_3 - 1/8 частина квартири. (а.с.34-36)

Відповідно до копії листа начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві Косовського О.Г. від 25.10.2018 вбачається, що 26.03.2018, 27.03.2018, 28.03.2018 від ОСОБА_1 надходили повідомлення, що чоловік в агресивному стані веде себе неадекватно, буянить та наніс тілесні ушкодження. Було направлено наряд поліції. Дані заяви були зареєстровані. Зокрема, 20.09.2018 зверталася з приводу перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та вчинення насильства в сім`ї та погроз фізичною розправою. 06.10.2018 відносно ОСОБА_3 складено протокол за ст. 173 -2 КУпАП ( вчинення домашнього насильства) та 09.10.2018 протокл направлено до Деснянського районного суду м. Києва для подальшого розгляду. (а.с.9)

Згідно з довідкою ДОП Деснянського УП ГУНП у м. Києві Царика С.А. від 21.03.2019, за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 щодо чинення щодо неї тривалого часу насильства з боку ОСОБА_3 , встановлено, що по даній заяві було проведено перевірку та за її результатами складено висновок, а відносно ОСОБА_3 - протокол за ст. 173 -2 КУпАП. (а.с.10)

Відповідно до копії листа начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві Косовського О.Г. від 16.11.2018 вбачається, що 04.11.2018 по спецлінії «102» надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що колишній чоловік погрожує вбивством. (а.с.11-12)

У відповідності до Витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань, 07.12.2018 та 05.05.2019 внесено відомості щодо нанесення побоїв ОСОБА_3 колишній дружині ОСОБА_1 (а.с.13,25)

Зі змісту листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зверталася до служби як постраждала від фізичного та психологічного насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 (а.с.22)

У відповідності до Акту обстеження умов проживання дитини, діти забезпечені всім необхідним, подружжя розлучене, але проживають в одній квартирі. Батько агресивний, словесно ображає матір в присутності дітей. Матері рекомендовано звернутися до психолога Центру у справах сімї та дітей та до суду. (а.с.23)

Довідка Центру у справах сімї та жінок містить інформацію про те, що ОСОБА_1 надано консультацію практичного психолога. (а.с.26)

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, 27.03.2018, 28.03.2018, 06.10.2018, 04.11.2018, 14.11.2018, 14.02.2019, 04.04.2019, 15.04.2019, 03.07.2019, 09.07.2019 ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів, при цьому 07.12.2018 - відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 126 КК України, а в подальшому відкрито нове кримінальне провадження за ст. 125 КК України.

Сім`я перебуває на обліку в Службі у справах дітей та сімї та Центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Зокрема, 19.06.2019 складено Акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що батько ОСОБА_3 відноситься особливо агресивно. По зазначеним обставинам ОСОБА_1 зверталася до практичного психолога Центру, де було надано консультацію практичного психолога.

Крім того, на підтвердження неодноразових звернень заявника до правоохоронних органів, у матеріалах справи містяться зави від 14.02.2019, 04.04.2019, 15.04.2019, 03.07.2019, 09.07.2019.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

- заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

-усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

- обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

- заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

- заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що проживає разом з колишньою дружиною та дітьми у кв. АДРЕСА_1 , при цьому будь - яких конфліктних ситуацій в сім`ї, а саме психологічного чи фізичного насильства, не виникає і не розуміє чому дружина неодноразово викликає працівників поліції. Метою є виселення з квартири. Тілесних ушкоджень не завдавав дружині, з дітьми поводиться як гарний батько, утримуючи їх та виховуючи.

Допитаний судом неповнолітній син - ОСОБА_4 пояснив, що він, його сестра та батьки проживають в одній квартирі. Конфліктні ситуації виникають між батьками, при цьому сестра починає плакати і він, як брат, заводить її в іншу кімнату, заспокоюючи. Декілька разів батько до матері застосовував фізичну силу, при цьому мати звертається до правоохоронних органів. Спілкувався з психологом у зв`язку з ситуаціями, які виникають в сім`ї.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Крім того у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінюючи письмові докази, долучені заявником, суд вважає, що самі по собі такі документи не дають підстави вважати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення.

Так, за приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення.

Долучені письмові докази по справі, надані пояснення у судовому засіданні свідчать про конфліктні взаємовідносини між сторонами, можуть розцінюватись судом як домашнє насильство, проте не підтверджують конкретних фактів вчинення кримінальних правопорушень. З огляду на наявні у справі письмові докази суд вважає, що заявником та її представником в процесі розгляду справи доведено існування загрози вчинення ОСОБА_3 протиправних дій у майбутньому.

Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви є існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено.

У зв`язку з вищевикладеним суд, приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, поклавши на останнього на строк 6 місяців такі обов`язки:

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України, визначено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з вимогами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом негайного виселення ОСОБА_3 та заборону останньому наближатися на відстань до 2 км до місця проживання, а саме до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають до задоволення, адже ОСОБА_3 є власником 1/8 частки цієї квартири, тому відповідно до вимог Цивільного законодавства не може бути позбавлений права користування та розпорядження своїм майном, власником якого він є.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, суд також не приймає як доказ посилання заявника щодо того, що у ОСОБА_3 є інше місце проживання - місце помешкання його родичів, зокрема батьків.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті завником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способои захисту прав заявника.

Отже, суд співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, приходить до переконання, що є достатніми аргументи заявника для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , тому заяву про видачу обмежувального припису необхідно задовольнити частково.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 294, 350-1, 350-2, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього на строк 6 місяців такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи про видачу обмежувального припису - віднести на рахунок держави.

Повідомити про прийняте рішення Деснянське управління поліції ГУНП у м. Києві для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б.