Справа № 149/2528/18
Провадження №2/149/57/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участю позивача ОСОБА_1 його представника - адвоката Поворознюка Б.М.

відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Касинюка Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користувнні власністю шляхом зобов"язання вчинити дії, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хмільницької міської ради про скасування рішення Хмільницької міської ради з питань землеустрою та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, про визнання незаконним та скасування рішень виконкому Хмільницької міської ради

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом розібрання паркана із металевої сітки рабиці та демонтажу дощатої вбиральні. Позов мотивовано тим, що позивач являється власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . Первинному забудовнику присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської Ради депутатів трудящих від 05.06.1969 року надано право індивідуального будівництва житлового будинку на земельній ділянці площею 500 м.кв. Рішенням 47 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 21.02.2018 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 500 м .кв. по АДРЕСА_1 . Рішенням 49 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 08.06.2018 року було затверджено технічну документацію та передано позивачу безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 500 м.кв, що розташована по АДРЕСА_1 . Однак, відповідач, будучи користувачем сусідньої земельної ділянки, незаконно огородив металевою сіткою частину земельної ділянки належної позивачу, що створює перешкоди для її використання останнім та в добровільному порядку усунути порушення не бажає, що стало підставою для звернення до суду.

27.09.2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

16.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 , який мотивовано тим, що спірна земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 29.11.2001 року була передана у приватну власність матері відповідача. А позивач ОСОБА_1 , виготовляючи технічну документацію із землеустрою, порушуючи вимоги земельного законодавства, здійснив приватизацію землі без участі власників суміжних земельних ділянок, що є підставою для відмови у позові.

22.10.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач ОСОБА_1 зазначає, що приватизована ним земельна ділянка має чіткі встановлені межі, вона сформована як об"єкт цивільних прав та не має жодного відношення до земельної ділянки, яка на думку відповідача, належала його матері, яка в свою чергу права власності на неї не набула, а тому посилання відповідача є безпідставними.

22.11.2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хмільницької міської ради про скасування рішення Хмільницької міської ради з питань землеустрою, яка мотивована тим, що рішення міської ради. яким зетверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 500 м.кв. є незаконним, оскільки межі приватизованої земельної ділянки не погоджувались із суміжними землевласниками. Крім того, відповідач-позивач є власником 82/100 ідеальних частин житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , який належав його матері ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 20.07.1984 року. Рішенням виконавчого комітету від 29.11.2001 року №327 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 389 м.кв, яка межує з земельною ділянкою позивача. Проте, земельна ділянка позивача накладається на земельну ділянку відповідача, а тому рішення Хмільницької міської ради №1532 від 08.06.2018 року, яким передано у приватну власність позивачу земельну ділянку площею 500 м.кв підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

04.12.2018 року до суду виконавчий комітет Хмільницької міської ради подав відзив на зустрічну позовну заяву згідно якого відповідач зазначає, що рішення ним приймалось на підставі поданої позивачем технічної документації, яка містила погодження суміжних землекористувачів, а тому підстав для скасування рішення сесії немає.

06.12.2018 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву відповідно до якого позивач ОСОБА_1 зазначає, що підстав для скасування рішення сесії Хмільницької міської ради немає, оскільки ним приватизована земельна ділянка, яка була виділена його матері під забудову площею 500 м.кв., а твердження відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки непогодження меж суміжними землекористувачами не є підставою для скасування рішення.

08.01.2019 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради , про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Хмільницької міської ради.

21.01.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому виконавчий комітет Хмільницької міської ради зазначає, що підстав для скасування оскаржуваних рішень немає, оскільки оскаржувані рішення не порушують прав позивача.

24.01.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому ОСОБА_2 зазначає, що права позивача не порушено, оскільки межі земельних ділянок не встановлено та межі внатурі не виділено.

30.01.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувані ним рішення порушують його права, оскільки при їх прийнятті відповідачем зазначено конкретну площу земельної ділянки, що не вправі був робити, при цьому не враховано який розмір земельної ділянки виділявся первинному забудовнику, її конфігурацію, яким чином переходило право на цю земельну ділянку до нових власників,

Ухвалою суду від 30.01.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Хмільницької міської ради передано для об"єднання з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користувнні власністю шляхом зобов"язання вчинити дії, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хмільницької міської ради про скасування рішення Хмільницької міської ради з питань землеустрою.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року вказані цивільні справи об"єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру. (Т.2 а.с. 46)

В судовому засіданні позивач-відповідач та його представник - адвокат Поворознюк Б.М. підтримали свої вимоги в повному обсязі та просили їх задоволити, посилаючись на обставини, що ними зазначені в позовних заявах. При цьому просили відмовити в задоволені зустрічного позову відповідача-позивача. Представник - адвокат Поворознюк Б.М. пояснив, що колишньому власнику житлового будинку земельна ділянка виділялась внатурі, були встановлені межі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором про надання в користування земельної ділянки. А фактичне користування земельною ділянкою матір"ю відповідача автоматично не породжує набуття права власності на неї. Крім того, зазначив, що посилання відповідача на площу земельної ділянки зазначеної в технічному паспорті не є належним доказом так як БТІ не вправі перевіряти та встановлювати площу земельних ділянок та їх межі. Площа земельної ділянки зазначена в рішеннях міської ради є орієнтовною. Доказів про порушення прав ОСОБА_2 останнім не надано.

Відповідач-позивач та його представник - адвокат Касинюк Ю.І. просили задоволити зустрічний позов, а в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити. Представник пояснив, що ОСОБА_2 право власності на будинок оформив. Саме працівниками міської ради матері відповідача-позивача було запропоновано написати заяву про надання земельної ділянки, що нею було зроблено. Після прийняття відповідного рішення мати вважала себе власницею землі. На даний час позивач-відповідач самовільно захватив земельну ділянку, якою користувалась ще мати відповідача. Витяг з протоколу, на який посилається позивач не має юридичної сили , оскільки не уточнено адресу, є виправлення в площі. До проекту забудови не додано схему земельної ділянки. Вимоги про скасування рішення виконавчого комітету також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем-відповідачем не надано доказів про порушення його прав.Зазначив, що спірна частина земельної ділянки повинна була ділитись порівну між землекористувачами.

Представник відповідача - Хмільницької міської ради в судове засіданні не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача - виконавчого комітету Хмільницької міської ради в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що вони є власниками земельних ділянок, що межують з земельною ділянкою позивача-відповідача ОСОБА_1 Металева сітка між земельними ділянками сторін поставлена матір"ю відповідача-позивача. Раніше спорів за межі не було. ОСОБА_5 також зазначила, що при приватизації земельної ділянки позивач з нею суміжні межі не погоджував.

Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про придбання будинку з прилюдних торгів, ОСОБА_1 набув права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , колишнім власником якого була ОСОБА_3 (а.с. 7-13,110-116)

Згідно архівного витягу з протоколу №12 Хмільницької міської ради депутатів трудящих від 05.06.1996 року ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 500 кв.м, що по АДРЕСА_1 , дозволено будівництво індивідуального житлового будину (а.с.14-18)

12.02.2018 року рішенням 47 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради №1356 від 21.02.2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 500 м.кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.19,73,106-108)

Рішенням 49 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 08.06.2018 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 500 м.кв, що по АДРЕСА_1 (а.с.20-24,74,117-133)

20.08.2018 року позивач-відповідач на адресу ОСОБА_2 направив претензію про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.25-27)

З відповідді приватного підприємця ОСОБА_7 вбачається, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 металевий паркан та дощата вбиральня (а.с.28,29)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2009 року ОСОБА_2 являється спадкоємцем майна ОСОБА_4 , до складу якого входить 82/100 частки житлового будинку у АДРЕСА_2 (а.с.75-81_)

Відповідно до архівного витягу, рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 04.02.1998 року ОСОБА_4 передано в приватну власність земельну ділянку площею 390 м.кв. (а.с.82,83, 34-36)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 29.11.2001 року ОСОБА_4 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 389 кв.м., що по АДРЕСА_2 ( ас .37-40 )

На заяву ОСОБА_2 щодо приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки отримано відповідь міського голови щодо помилковості звернення (а.с.84,85)

Згідно договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 1969 року ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 500 кв.м. по АДРЕСА_1 (а.с.91)

З досліджених фотокарток на яких зображено межа між спірними земельними ділянками, наданими позивачем-відповідачем, вбачається наявність розташованих двох сітчастих огорож, які розташовані на певній відстані одна від одної (а.с.29-31)

Під час дослідження інвентаризаційних справ на домоволодіння по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , було залучено спеціаліста комунального підприємства Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації ОСОБА_8, яка пояснила, що в наданій їй інвентаризаційній справі на будинковолодіння по АДРЕСА_1 вбачається наявність правоустановчого документу на земельну ділянку, а саме нотаріально посвідченого договору на постійне користування земельною ділянкою для будівництва , якого немає у документації ОСОБА_2 .. Проте зазначила, що техніками БТІ повинно було здійснюватись креслення земельних ділянок лише в присутності землекористувачів, які були згодні з зазначеною конфігурацією земельних ділянок, оскільки ніде не зафіксовано їх заперечення.

Суд, заслухавши сторін, свідків та дослідивши надані докази, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з досліджених доказів, колишньому власнику житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було відведено земельну ділянку площею 500 м.кв. та надано дозвіл здійснювати будівництво житлового будинку . Реалізуючи своє право на земельну ділянку останньою було укладено та нотаріально посвідчено договір безстрокового користування землею від 05.11.1969 року, та уповноваженими особами було здійснено відвід вказаної земельної ділянки (а.с. 6-8 інвентарної справи на будинок по АДРЕСА_1) . Також було виготовлено проект будівництва житлового будинку з зазначенням конфігурації земельної ділянки (а.с.9 інвентарної справи на будинок по АДРЕСА_1 ). Позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про придбання будинку з прилюдних торгів від 24.05.1975 року, набув у власність житловий будинок по АДРЕСА_1

У відповідності до вимог ст. 90 Земельного кодексу Української РСР на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою.

Отже, до позивача ОСОБА_1 разом з будинком перейшло і право на земельну ділянку площею 500 м.кв. , яка була в безстроковому користуванні ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 реалізуючи своє право спрямоване на набуття права власності на земельну ділянку, користування якою до нього перейшло одночасно з виникненням права власності на житловий будинок, звернувся до Хмільницької міської ради про надання йому у власність земельної ділянки площею 500 м.кв по АДРЕСА_1. За результатами розгляду його заяви компетентним органом було прийнято рішення про передачу йому у безоплатну власність вказаної земельної ділянки.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , з рішенням 49 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради від 08.06.2018 року не згоден, оскільки позивачем ОСОБА_1 з ним не було погоджено межі земельної ділянки, як суміжного землекорстувача, що є порушеням норм ст. 198 ЗК України та, на його думку, має наслідком приватизацію частини земельної ділянки, яка була виділена його матері ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради 29.11.2001 року у розмірі 389 м.кв.

Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачений у ст. ст. 186, 186-1 ЗК України

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.13. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року № 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду (справа №580/168/16-ц) від 21.01.2019 року

У відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, на підтвердження своїх доводів надав, крім іншого, лист приватного підприємця ОСОБА_7. щодо розміщення ОСОБА_2 на спірній земельній ділянці огорожі та паркану, який позивач просить демонтувати.

Відповідачем - позивачем ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів, доказів, що свідчать про порушення його прав землекористувача не надав.

У відповідності до вимог ст. 152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Однак, ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2009 року, жодних дій щодо реалізації свого права власності чи користування земельною ділянкою не вчиняв, документів, які б свідчили про правомірність використання ним спірної земельної ділянки суду не надав, як і доказів, що внаслідок приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки площею 500 м.кв. було зменшено площу земельної ділянки, яка надавалась матері відповідача-позивача.

Щодо тверджень відповідача-позивача за первісним позовом, що доказом порушення прав ОСОБА_2 на земельну ділянку є зміна конфігурації земельної ділянки позивача, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи, суд зазначає таке.

Як вказувалось судом вище, конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1 , була визначена в проекті на будівництво житлового будинку від 05.11.1969 року. Земельну ділянку саме з такою конфігурацією було виділено в натурі та закріплено межовими знаками, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи. В подальшому техніками бюро технічної інвентаризації конфігурацію земельної ділянки було змінено (10.12.1980 рік а.с. 4 інвентаризаційної справи на житловий будинок по АДРЕСА_1) , проте будь-яких доказів, що землекористувач відмовився від частини земельної ділянки та (або) ж її було вилучено органом місцевого самоврядування, суду не надано. Крім того, техніки БТІ не є уповноваженими особами на встановлення меж земельних ділянок. Тим більше, схематичний план земельної ділянки від 05.12.2017 року (а.с. 20 інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_1 ) відповідає конфігурації земельної ділянки 1969 року . Таким чином, інформація, що міститься в інвентаризаційній справі жодним чином не підтверджує порушення прав відповідача-позивача ОСОБА_2

Покази свідків також не підтверджують обставини на які посилається відповідач.

Згідно статті 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки відповідачем-позивачем не доведено порушення його прав при затвердженні органом місцевого самоврядування документації із землеустрою та подальшої передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 500 м.кв., тому суд не вбачає законних підстав для скасування спірного рішення 49 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради №1532 від 08.06.2018 року.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов"язання вчинити дії підлягає до задоволення, а в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Хмільницької міської ради про скасування рішення Хмільницької міської ради з питань землеустрою слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, про визнання незаконним та скасування рішень виконкому Хмільницької міської ради, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Однак, позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів які підтверджують, що оспорювані рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради порушують його право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 . Прийняття таких рішень не є наслідком порушення прав особи, оскільки спірна земельна ділянка внатурі (на місцевості) виділена не була, межі її не встановлювались, вказані рішення не є правоустановчими документами, а лише підставою для подальшого звернення до відповідних органів з метою оформлення права власності на землю, а тому посилання позивача є передчасними та необгрунтованими.

За таких обставин підстав для скасування рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 14 від 04.02.1998 року та рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради №327 від 29.11.2001 року , не має.

Керуючись ст.ст. 15,16,21,316-319 ЦК України, ст.ст. ст.ст.81,106, 118,158,19,186,186-1 ЗК , ст.ст. 12,258,259,264,265,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов"язання вчинити дії - задоволити.

Зобов"язати ОСОБА_2 розібрати паркан із металевої сітки "рабиці" та демонтувати дощату вбиральню, які знаходяться на належній ОСОБА_1 на праві приватної власності земельній ділянці площею 500 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:003:1479.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Хмільницької міської ради, ОСОБА_1 , про скасування рішень Хмільницької міської ради з питань землеустрою - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Хмільницької міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Хмільницької міської ради - відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Дата виготовлення повного судового рішення - 04.10.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Робак М. В.