Справа № 403/337/17
Номер провадження 2/383/226/19
27 травня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Замши О.В.,
секретаря судового засідання - Машкової О.В.,
представника позивача - Науменка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.01.2014 року,-
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Пояснив, що 08.01.2014 року відповідно до укладеного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %. Клієнт, порушуючи умови договору, належним чином проплат за вказаним договором не здійснювала. Зазначив, що банк в односторонньому порядку змінив проценту ставку за договором кредиту, при цьому повідомив боржника СМС повідомленням. Не заперечив проти винесення заочного рішення по справі у разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 04.04.2019 року, 14.05.2019 року (а.с.209, 220). До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву не надала.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
В судовому засіданні, суд дослідивши зібрані докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Судом встановлено, що 08.01.2014 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання 08.01.2014 року анкети-заяви, в якій зазначено, що відповідач погодилася, що дана заява разом з «Умовами кредитування» та «Тарифами банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом в заяві (Т.1 а.с.6).
Відповідно до укладеного договору від 08.01.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» строком дії по серпень 2017 року, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала та не сплатила своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.
З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Розмір базової відсоткової ставки в період кредитування банком змінювався, зокрема з 01.09.2014 року збільшено відсоткову ставку до 34,80 %, з 01.04.2015 року - збільшено до 43,20 %.
Умовами кредитування, з якими погодилася шляхом підписання заяви відповідач, визначено фіксовану відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% в місяць.
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку за відсутності на цю дію письмової згоди відповідача, є неправомірною, відтак, нараховані відсотки за збільшеною відсотковою ставкою безпідставно.
Так, до 01.09.2014 року розмір заборгованості за кредитом складав 3759 грн.19 коп., загальна заборгованість за відсотками на вказану дату складала 615 грн.70 коп.
Відсоткова ставка за кредитним договором встановлена 30% на рік з розрахунку 360 днів, тобто 0,08% в день.
Встановлено, що 01.09.2014 року по 19.06.2017 року кількість прострочених днів по сплаті кредиту становить 1023 днів.
Таким чином, розмір відсотків, які підлягають нарахуванню у вказаний період становить 3076 грн. 52 коп. (3759 грн. 19 коп. заборгованості за кредитом * 1023 днів простроченої заборгованості * 0,08% денна ставка).
У підсумку, розмір заборгованості за відсотками за весь період прострочення складає 3692 грн. 22 коп. (615 грн. 70 коп. до 01.09.2014 + 3076 грн. 52 коп. з 01.09.2014 року).
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 3000 грн. та штрафів - 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 1959 грн. 61 коп. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року.
Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 3000 грн. задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 08.01.2014 року в загальній сумі 9911 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 3759 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом; 3692 грн. 22 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2459 грн. 61 коп. - штрафи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 380 грн. 64 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 19.06.2017 року за кредитним договором від 08.01.2014 року в загальній сумі 9911 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 3759 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом; 3692 грн. 22 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2459 грн. 61 коп. - штрафи.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 380 грн. 64 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Найменування сторін:
- відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 30.05.2019 року.
Суддя О.В. Замша