КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/7083/17 головуючий у суді І інстанції: Ковальчук Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мазуркевича Миколи Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення її у придатний для користування стан шляхом знесення огорожі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення огорожі, посилаючись на те, що вони є співвласниками земельної ділянки площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Їхніми сусідами є ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .. ОСОБА_5 на праві власності належить суміжна земельна ділянка площею 0,0811 га, кадастровий номер :02:003:0005, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 на праві власності належить суміжна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0013, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обгрцнтовували тим, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 встановили металевий паркан між їхніми земельними ділянками, однак, ними було виявлено, що огорожа сусідів значною мірою встановлена на їхній земельній ділянці. Не погоджуючись з даними діями відповідачів, вони звернулись до них з усною вимогою про перенесення паркану на межу їхніх земельних ділянок. Однак відповідачі вказали на те, що паркан стоїть там, де і має бути. З метою визначення дійсного відхилення паркану сусідів позивачі звернулись до інженера-землевпорядника ОСОБА_7 , який, в свою чергу, склав план-схему земельних ділянок, де встановлено, що відхилення по межі їхньої земельної ділянки становить від 0,05 м до 1,12 м по всій довжині.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з посиланням на вимоги ст. ст. 3, 11, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 91, 152, 212 Земельного кодексу України, просили зобов`язати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повернути їм частину самовільно зайнятої земельної ділянки загальною площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення огорожі за рахунок відповідачів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зобов`язаноОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 частину самовільно зайнятої земельної ділянки загальною площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на задній межі земельної ділянки на 1,05 м на площу 22,29 кв.м..

Зобов`язаноОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 частину самовільно зайнятої земельної ділянки загальною площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на протязі всієї ділянки всередньому на 1,0 м на площу 98,39 кв.м..

Зобов`язаноОСОБА_1 , ОСОБА_2 привести у придатний для використання стан земельну ділянку, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4, загальною площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 шляхом знесення огорожі за рахунок відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням адвокат Мазуркевич Микола Антонович, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у даній справі. Вказує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на висновку земельно-технічної експертизи, проте дане експертне дослідження не бути належним, допустимим, достовірним доказом, оскільки проведене із значиними порушеннями, а висновок експерта не відповідає приписам ч.1 ст 102 ЦПК України.

Позивачі та третя особа відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі, як власники земельних двлянок довели заявлені позовні вимоги, що неправомірними діями відповідачів порушуються їхні права, як співвласників земельної ділянки, і в обгрунтування своїх доводів надали висновок судової експетризи.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. г ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 106 Земельного кодексу України земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій, сіл, селищ, міст, районів та областей.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є співвласниками земельної ділянки площею 0,2496 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення(використання) земельної ділянки-для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер :02:003:0008, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 03 серпня 2005 року серії ЯА № 384829.

ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0811 га, кадастровий номер :02:003:0005, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 059655.

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :02:003:0013, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи Бойка М. В. Київської незалежної судово-експертної установи від 31 серпня 2018 року: 1. Порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів між суміжними земельними ділянками, власниками яких є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 згідно Державного акту серії КВ № 059655 від 16 серпня 2004 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0005, площею 0.0811 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє. Встановити порушення умов землекористування, зокрема, порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів між суміжними земельними ділянками, власниками яких є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :026003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеного 29 грудня 2007 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , земельна ділянка площею 0,25 га, :02:003:0013, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не представляється можливим, так як на клопотання експерта не надано каталог координат на земельну ділянку площею 0,25 га, :02:003:0013, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 ..

При цьому, судовий експерт М . В. Бойко у Висновку зазначив, що існує порушення меж та накладання земельних ділянок між суміжними земельними ділянками, власниками яких є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка по фактичному користуванню /за матеріалами кадастрової зйомки/ ОСОБА_1 площею 0,0794 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа накладання становить 22,29 кв.м..

Отже, землекористувач ОСОБА_1 змістив межі своєї ділянки по фактичному землекористуванню, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в бік земельної ділянки, власниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :026003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на задній межі/ на 1,05 м на площу 22,29 кв.м. /див. Схема № 2 в Додатку № 1 до Висновку/.

Існує порушення меж та накладання земельних ділянок між суміжними земельними ділянками, власниками яких є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Державного акту згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :026003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка по фактичному користуванню /за матеріалами кадастрової зйомки/ ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 а, площа накладання становить 98,39 кв.м..

Отже, землекористувач ОСОБА_2 змістила межі своєї ділянки по фактичному землекористуванню, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в бік земельної ділянки, власниками якої є: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 384829 від 03 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки :026003:0008, площею 0,2496 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на протязі всієї ділянки/ всередньому на 1,0 м на площу 98,39 кв.м./див. Схема № 3 в Додатку № 1 до Висновку/.

Частина земельної ділянки площею 0,0811 га, ОСОБА_1 згідно Державного акту серії КВ № 059655 від 16 серпня 2004 року, кадастровий номер :02:003:0005, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . / , знаходиться в межах домоволодіння, що знаходиться з іншої сторони від ділянки, власниками яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Землекористувачі земельної ділянки, власниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно захватили частину земель сільської ради с. Кременище площею 40 кв.м. /див. Схема № 4 в Додатку № 1 до Висновку.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що висновком експерта підтверджені позовні вимоги, щодо неправомірного встановлення огорожі на земельній ділянці повивачів, відповідачами.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта не відповідає вимогам закону та виконаний з порушенням законодавства, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції мали можливість скористатись своїми процесуальними правами та просити суд призначити повторну або додаткову експертизу, однак зазначених клопотань суду першої та апеляційної інстанції не заявляли.

Доводи апеляційної скарги про те, що земельною ділянкою вони користуються тривалий час, ще до отримання позивачами державних актів, та вразі переміщення огорожі позивачі отримують землю, яка була у них у користуванні, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачі не заявляли зустрічних позовних вимог про скасування державних актів позивачів у зв`язку з накладанням земельної ділянки на їх власність.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що право власності на землю позивачів були порушені відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 391 ЦК України, ст. ст. 91,106, 152 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мазуркевича Миколи Антоновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «09» жовтня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль О.І. Сліпченко