ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4453/18 Номер провадження 22-ц/814/656/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Блажко І.О. від 11 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення збитків, відшкодування шкоди та франшизи,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок ДПТ, з якого просив стягнути 27779,23 грн. матеріальних збитків, 500 грн. в рахунок компенсації франшизи та 20000 грн. моральної шкоди .

Вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2017 року приблизно о 21:10. в м. Полтава, по вул. Європейській автомобіль Renault Mеgane д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, при виконання маневру обгону здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», в якій була застрахована відповідальність відповідача, виплатила страхове відшкодування в сумі 15051,11 грн.

Між тим, згідно висновку автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 42830,34 грн.

На його звернення страхова компанія відмовила у виплаті різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсною вартістю відновлювального ремонту та порекомендувала звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди до особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді.

Одночасно направлена позивачем заява до ОСОБА_3 про сплату франшизи та різниці завданих збитків залишилася без відповіді, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2018 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення збитків, відшкодування шкоди та франшизи задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 завдані збитки у розмірі 5655,22 грн., франшизу 500 грн., судовий збір 153,36 грн., а всього 6308,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування завданої шкоди, після отримання від страховика частини страхового відшкодування, до відповідача як винної в ДТП особи - є обґрунтованою та узгоджується з положеннями ст. 1194 ЦК України.

Одночасно суд відмовив в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди з огляду на не доведення позивачем факту її завдання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зокрема вказує на свою незгоду з висновком проведеної по справі автотоварознавчої експертизи, яку не вважає належним доказом, наполягаючи на висновках проведеного за його замовленням іншого автотоварознавчого дослідження.

Також не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка була спричинена внаслідок ушкодження належного йому автомобіля.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 23.01.2017 близько 21год10хв. ОСОБА_3,керуючи автомобілем НОМЕР_3 по вулиці Європейській в напрямку вул. Соборності в м. Полтава, при виконанні маневру обгону на перехресті вулиць Європейська та Соборності, не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку та повертав ліворуч на вул. Соборності, чим порушив п.п.14,6 ПДР України.

Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.03.2017 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6647087.

25.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про виплату матеріального збитку.

На підставі звіту проведеного суб'єктом оціночної діяльності ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 15051,11 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та не заперечується сторонами.

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до експерта-товарознавця ОСОБА_4 з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №14-08 від 08.08.2017 року вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля НОМЕР_4 становить 42830,34 грн.

Оскільки страхова компанія виплатила лише частину страхового відшкодування з огляду на встановлену експертним дослідженням вартість матеріальних збитків, а різницю відповідач відмовляється виплачувати, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про її відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України.

В ході розгляду справи, за клопотанням відповідача було проведено автотоварознавчу експертизу для визначення як вартості відновлювального ремонту, так і вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №021118 від 10.11.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 42033,44 грн., а вартість матеріального збитку 21206,33 грн.

Враховуючи висновок вищевказаної експертизи та норми цивільного права, що регулюють спірні правовідносини, суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю між встановленим матеріальним збитком та сплаченою страховою компанією сумою страхового відшкодування в розмірі 5655,22 грн. та відмовив за недоведеністю в стягненні моральної шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками місцевого суду з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що автомобіль НОМЕР_5 був застрахований в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка визнала дорожньо-транспортну пригоду від 23.01.2017 року страховим випадком та виплатила позивачу протягом травня - грудня 2017 року страхове відшкодування в розмірі 15051,11 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Між тим, в даному випадку сума страхового відшкодування становить 50000 грн., тоді коли заподіяна шкода - згідно до висновку автотоварознавчого дослідження 42830,34 грн.,а згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи 21206,33 грн., але в будь якому разі не перевищують ліміт відповідальності страховика.

На вказані норми закону, суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про достатність правових підстав для покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника ОСОБА_3, цивільна-правова відповідальність якого можлива лише якщо фактичний розмір завданої шкоди не покритий лімітом страхової суми.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року при розгляді справи №755/18006/15-ц .

Зазначивши при цьому, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість безпосереднього завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

В противному випадку, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, буде суперечити меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки в даному випадку розмір страхового відшкодування повністю покриває спричинені позивачу внаслідок ДТП збитки, відповідальність страхувальника ОСОБА_3 перед власником пошкодженого автомобіля в розумінні положень ст. 1194 ЦК України відсутня.

Вказані обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, неповне з'ясування фактичних обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення в частині стягнення завданого збитку.

Одночасно, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля позивача

Так, за змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема внаслідок отримання особою душевних страждань у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

В даному випадку, факт пошкодження належного позивачу автомобіля доводиться матеріалами справи, не був спростований в ході судового розгляду, що є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

За змістом Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, згідно п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що внаслідок пошкодження належного йому майна, позивач відчував крайньо негативні емоції, психологічний дискомфорт, пов'язаний з необхідністю здійснювати дії по відновленню свого автомобіля та звертатись до працівників страхової компанії, експертів автотоварознавців, направляти відповідачу листи з проханням відшкодувати йому збитки, які залишились останнім без реагування, колегія суддів, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, рахує за можливе визначити розмір морального відшкодування в 3000 грн.

При вирішенні, питання про розподіл судових витрат, колегія суддів бере до уваги те, що позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню, що у відсотковому співвідношенні становить 15%, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15% від сплаченої ним при подачі позову сумі - а саме 105,72 грн.

Стягнення місцевим судом судового збору в сумі 704,80 грн. з ОСОБА_2 на користь держави жодним чином не обґрунтоване, а тому в цій частині рішення підлягає скасуванню, із залишенням без змін судового рішення в частині відшкодування відповідачем 500 грн. франшизи.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, а також в частині судових витрат - скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 збитків, завданих внаслідок ДТП відмовити.

Задовольнити частково позовні вимоги в частині моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн. у її відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 105,72 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.В. Прядкіна