Справа № 125/430/17
Провадження № 22-ц/801/903/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О.В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуСправа № 125/430/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого (судді-доповідача): Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжлісся»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниця апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжлісся» на рішення Барського районного суду від 12.04.2017 року, постановлене в приміщенні цього ж суду о 09 год. 29 хв. суддею Питель О.В., повний текст якого виготовлено 17.04.2017 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжлісся» про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжлісся» про розірвання договору оренди землі. Зазначив, що 01.11.2007 року його мати ОСОБА_3 уклала з ТОВ «Міжлісся» договір оренди земельної ділянки, площею 0,9665 га, кадастровий номер НОМЕР_1 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 отримав вказану земельну ділянку у спадщину. Оскільки, договором оренди землі передбачено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для зміни умов або розірвання Договору, 14.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Міжлісся» з заявою про припинення договору оренди земельної ділянки, однак отримав відповідь про відмову у розірванні договору. Додатково зазначив, що з 2013 року по 2016 рік без його згоди вказана ділянка була передана відповідачем у користування ОСОБА_4 , що підтверджується актом обстеження земельної частки (паю) від 13.02.2017 року, що, відповідно до умов вказаного договору оренди, є недотриманням умов договору.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, договір оренди земельної ділянки розірвано. Вирішено порядок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі від 10.05.2017 року представник ТОВ «Міжлісся», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволені позову відмовити. Вказав, що суд першої інстанції, застосувавши ч.4 ст. 266 ЦК України - сплив позовної давності, не знайшов підстав для задоволення позову з підстав переходу права власності на земельну ділянку до позивача, однак задовольнив позов з підстав невиконання орендарем умов договору земельної ділянки. Вважає, що з наданого ОСОБА_2 акту обстеження земельної ділянки не вбачається, що саме земельна ділянка, яка належить позивачу на праві власності передавалась у користування громадянину ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.05.2017 року апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки судом не визнано поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

29.05.2017 року представник ТОВ «Міжлісся» надав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2017 року ТОВ «Міжлісся» у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 13.02.2019 року касаційну скаргу представника ТОВ «Міжлісся» задоволено, ухвалу апеляційного суду Вінницької області скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник ТОВ «Міжлісся» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 на підставі державного акту серії НОМЕР_2 була власником земельної ділянки НОМЕР_3 площею 0,9665 га, що розташована на території Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Відповідні відомості містяться у Державному земельному кадастрі (а.с. 11-13).

01.11.2007 ОСОБА_3 та ТОВ «Міжлісся» уклали договір оренди землі строком на 20 років, який зареєстровано у Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК 01.02.2008. Відповідно до п. 36 вказаного договору, розірвання договору в односторонньому випадку допускається; умовами розірвання договору в односторонньому порядку є недотримання умов договору. Відповідно до п. 37 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 9-10).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.2011 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 успадкував земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,9665 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 14).

Відповідно до відомостей на видачу орендної плати за 2012 - 2016 роки ОСОБА_2 отримував орендну плату від ТОВ «Міжлісся» згідно умов договору оренди землі від 01.11.2007 року (а.с. 32-40).

13.02.2017 комісія у складі депутата сільської ради Юрченка М. , землевпорядника сільської ради Блащука В.М ., громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також землевласника ОСОБА_2 провела обстеження земельної ділянки частки (паю) розміром 0,9665 га за №256 на предмет самостійного використання, у результаті якого було встановлено, що земельна ділянка частки (паю) розміром 0,9665 га за НОМЕР_3 за цільовим призначенням для ведення товарного виробництва належить ОСОБА_2 згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за законом за №ВРО 191321, яке видане нотаріусом Барської державної нотаріальної контори Залевською М.Н. 01.11.2011. Дана земельна частка (пай) використовувалася ОСОБА_4 у період з 2013 року по 2016 рік без укладання договорів оренди, у зв`язку з чим комісія склала відповідний акт (а.с. 15).

Відповідач ТОВ «Міжлісся» письмово відмовив позивачу у припиненні договору оренди, оскільки за загальними правилами смерть фізичної особи - орендодавця не є підставою для припинення договору, тому його можливо розірвати лише у разі невиконання однією із сторін його умов (а.с. 16).

Судом було встановлено, що початок перебігу позовної давності для вимоги позивача про розірвання договору оренди землі у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку, слід пов`язувати з моментом коли ОСОБА_2 дізнався про договір та став отримувати орендну плату згідно умов договору, а саме з 2012 року. Проте, передача земельної ділянки у користування ОСОБА_4 без дозволу орендодавця та без укладення договору суборенди є свідченням порушення умов договору оренди, що, в свою чергу, є підставою для його розірвання.

Суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку, слід відмовити, у зв`язку зі спливом позовної давності, але задовольнив позов у зв`язку з порушення орендарем умов договору оренди землі, зокрема, передачі орендованої земельної ділянки у користування іншій особі без дозволу орендодавця та без укладення договору суборенди.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухомість майна, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до Договору оренди землі від 01.11.2007 року, умовами розірвання договору в односторонньому порядку є недотримання умов договору, а перехід права власності на орендовану земельну ділянку - є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відтак, судом першої інстанції було вірно встановлено, що передача земельної ділянки у користування ОСОБА_4 без дозволу орендодавця та без укладення договору суборенди, що підтверджується актом обстеження від 13.02.2017 року, підписаного, зокрема, і самим громадянином ОСОБА_4 , є порушенням умов договору оренди, що, в свою чергу, є підставою для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості встановити, обстеження якої саме земельної ділянки проводилося комісією та те, що вказана у Акті обстеження від 13.02.2017 року земельна ділянка дійсно належить ОСОБА_2 , не підтверджуються жодним доказом та є такими, що спростовуються самим актом обстеження від 13.02.2017 року та державним актом на земельну ділянку, оскільки у плані меж земельної ділянки, що є складовою частиною Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_3 , з координатними поворотними точками, зазначено номер земельної ділянки - 256. Саме вказану земельну ділянку обстежувала комісія, про що вказано у акті, складеному за результатом обстеження. Разом з тим, проведення обстеження здійснювалось за участі землевпорядника сільської ради. Доводи представника ТОВ «Міжлісся» про те, що в роботі комісії по обстеженню земельної ділянки не приймав участі та не викликався представник ТОВ «Міжлісся», у зв`язку з чим було допущено порушення ст. 159-160 ЗК України, є необґрунтованими, оскільки таке порушення можливо лише у разі вирішення земельного спору органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Оскільки, склавши акт обстеження земельної ділянки не здійснювалось вирішення земельного спору, порушення зазначених апелянтом норм не відбулось.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжлісся» залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 12.04.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.