27 травня 2019 року місто Чернігів
Справа №751/1257/19
Провадження№2/751/590/19
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.
секретаря судового засідання Сащенко О.М.
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 та зняти їх з реєстраційного обліку.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до свідоцтва про право власності є власником будинку АДРЕСА_2 . Згідно довідки про склад сім`ї в будинку зареєстровані: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ). Однак, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в даному будинку, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають і взагалі будинком не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Посилаючись на ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України просить задовольнити даний позов.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (а.с.4-7).
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі до суду та учасникам справи відзив не надіслали.
Відповідно до ст. ст. 223, 280-282 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності відповідачів, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов наступного висновку:
У будинку АДРЕСА_1 , крім позивача, зареєстровані: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Управлінням адміністративних послуг ЧМР (а.с.11).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.
Як встановлено судом, будинок АДРЕСА_2 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В позові ОСОБА_1 стверджував, що відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більше 1 року не проживають в будинку АДРЕСА_2 , який належить позивачу.
Згідно довідок № 5, № 6 від 08.02.2019 року, виданих Новозаводською районною у м. Чернігові радою і затверджених головою вуличного комітету № 10, в будинку АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , яка не проживає за вказаною адресою з 2003 року, ОСОБА_3 , який не проживає за вказаною адресою з 2015 року, та ОСОБА_4 , який не проживає за вказаною адресою з 1992 року (а.с.12, 13).
Враховуючи, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, така реєстрація є порушенням прав позивача, який позбавлений можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав ОСОБА_1 шляхом часткового задоволення позовних вимог і визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Щодо решти позовних вимог, то суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до Закону № 888-VIII від 10.12.2015, Закон України «Про місцеве самоврядування» було доповнено ст. 37-1, якою визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: 1) формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.
Згідно з п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
З вказаних вище норм вбачається, що зняття з реєстрації здійснюється виконавчим органом міської ради, а саме Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Аналізуючи вище викладені норми закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби.
Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28 травня 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова