Ухвала
19 лютого 2019 року
м. Київ

справа № 188/599/18

провадження № 61-2972ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Петропалівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Місюра К. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від

19 грудня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: Макарова М. О.,

Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про перерахування щомісячних сум відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про перерахування щомісячних сум відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що він є інвалідом ІІ групи та має право на пільги інвалідів війни. Групу інвалідності йому було встановлено в результаті ушкодження здоров`я під час проходження військової служби у військовій частині правонаступником якої є відповідач. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 1995 року на його користь стягнуто щомісячно з військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), починаючи з 12 серпня 1993 року в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я під час проходження військової служби шляхом нарахування 80% (розмір втрати професійної працездатності встановлений МСЕК) від середнього заробітку тракториста-бульдозера по ШСУ-4 (місце роботи до призову на строкову службу) на час спричинення шкоди. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 вересня 1998 року на його користь було стягнуто щомісячно з військової частини, правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 м. Ніжин Чернігівської області, починаючи з 02 квітня 1998 року в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я під час проходження військової служби по 193,74 грн. В подальшому, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого

2006 року ухвалено перерахувати щомісячні суми відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, в порядку збільшення в зв`язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати та стягнення недоплаченої суми з урахуванням росту індексів реальної заробітної плати у розмірі 782,87 грн, щомісячно. Зазначає, що у порушення вимог чинного законодавства відповідачем за весь період при нарахуванні виплат не враховується зростання індексу заробітної плати та збільшення мінімальної заробітної плати, а тому, загальна сума заборгованості по сплаті шкоди спричиненої йому в результаті ушкодження здоров`я, в зв`язку з підвищенням коефіцієнту росту національної економіки, за період з 01 березня 2006 року по 01 травня 2018 року становить 141 772,20 грн, а також підлягає стягненню щомісячна сума відшкодування шкоди причиненою втратою здоров`я в розмірі 3 425,93 грн з

01 травня 2018 року.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від

18 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 перерахунок щомісячних сум відшкодування шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я за період з 01 березня 2006 року по 01 травня 2018 року у розмірі 141 772,20 грн.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячно в рахунок відшкодування шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я, починаючи з 01 травня 2018 року у розмірі 3 425,93 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, в якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 141 772 грн 20 коп., яка станом на 1 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Петропалівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про перерахування щомісячних сум відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик