"15" січня 2019 р. Справа № 363/197/19
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 січня 2019 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до п. 2. ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

З наданого заявником копії паспорта боржника ОСОБА_2, вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак ОСОБА_1 у своїй заві вказала, що електронна адреса та адреса електронної пошти ОСОБА_2 їй не відома.

Враховуючи особливості правового режиму на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, суд не має можливості встановити місце реєстрації (проживання) боржника ОСОБА_2

У ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року визначено, що тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15квітня 2014 року правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч.1 ст. 5 зазначеного Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до положень ст. 121 цього Закону, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, як вбачається із змісту вказаної статті порядок забезпечення дотримання прав учасників процесу можливий при розгляді справи в порядку позовного провадження шляхом офіційного повідомлення відповідача через веб-сайт про призначену дату, та час розгляду справи, а по завершенню розгляду і повідомлення про винесене рішення суду.

Згідно положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та вимоги ст. ст. 163, 165 ЦПК України, ст. 4, 5, 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2, оскільки такий порядок порушить завдання та основні засади цивільного судочинства визначенні ст. 2 ЦПК України.

Керуючись ст. 163, п. 1 ч. 1 ст. 165, 167 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2

Роз'яснити заявнику про його право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Д.Рудюк