Справа № 464/263/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/1050/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 .М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року в складі судді Бойко О.М. у справі за заявою ОСОБА_4 про відстрочення виконання рішення суду,-

встановила:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду по справі № 464/263/15 на один рік до 03.10.2019 року.

Заяву обґрунтовував тим, що є людною похилого віку, пенсіонером, хворіє на низку захворювань, а тому наявне у нього захворювання та примусове виселення може негативно відобразитися на його тяжкому стані здоров`я.

Крім цього зазначав, що у провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа № 464/7814/17 за його позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та договору дарування квартири АДРЕСА_1 , з якої його хочуть виселити. Стверджує, що у разі задоволення його позовних вимог він набуде право власності в цілому або на Ѕ на спірну квартиру.

Вважає, що вказані обставини є такими, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, а відстрочка його виконання не завдасть шкоди стягувачу, оскільки такий забезпечений житлом.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року узадоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_4 , з оскаржуваною ухвалою не погоджується, вважає її незаконною та постановленою при неповному встановлені обставин, які мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставини, що ускладнюють виконання рішення суду.

Зокрема, покликається на те, що є особою похилого віку, пенсіонером та хворіє низкою захворювань, у звязку з чим потребує постійного нагляду зі сторони лікарів, тому примусове виселення його з квартири може негативно відобразитись на його важкому стані здоров`я.

Крім цього, у провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа № 464/7814/17 за позовом про визнання недійсним заповіту та договору дарування квартири АДРЕСА_1 , з якої його хочуть виселити та у разі задоволення позовних вимог він набуде право на спадкування, як спадкоємець першої черги за законом.

Звертає увагу на те, що витрат по утриманню квартири, законні представники малолітньої дитини, як нового власника, не несуть, договорів на отримання комунальних послуг не переоформили, відтак він самостійно оплачує усі комунальні платежі.

Також, нагальної потреби вселятись у квартиру нові власники не мають, оскільки малолітня ОСОБА_5 разом зі своїми батьками зареєстрована та проживає у с. Шоломинь, Пустомитівського району, Львівської області, де ходить у школу.

Стверджує, що його вини у виникненні спору немає, захищає лише свої законні права, оскільки вважає, що покійна дружина ОСОБА_6 не підписувала договору дарування чи заповіту.

Покликається на те, що у разі вселення неповнолітньої ОСОБА_5 у спірну квартиру та задоволення його позову про визнання правочинів недійсними, не зможе реалізувати своє право власності на квартиру та вселитися у таку, оскільки неповнолітню ОСОБА_5 не можливо буде виселити з квартири.

Наведені обставини, на думку апелянта, є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а застосування відстрочки виконання рішення не завдасть шкоди стягувачу, оскільки така забезпечена житлом.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 рокута постановити нов ухвалу про задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

02.05.2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 , яка просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що рекомендації заявнику щодо постійного динамічного спостереження, медикаментозного лікування, дієти, уникання психоемоційних та фізичних навантажень, на які останній покликається, не носять виняткового характеру, який ускладнює виконання рішення Сихівського районного суд Львова від 02.11.2016 року по справі № 464/263/15-ц, так як виконання чи невиконання зазначених вище рекомендацій лікаря не перебуває у прямій чи опосередкованій залежності щодо виконання рішення про виселення з квартири.

Крім цього, суд прийшов висновку, що наявність судового спору за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та договору дарування квартири АДРЕСА_1 не є перешкодою до виконання рішення Сихівського районного суд Львова 02.11.2016р. по справі № 464/263/15-ц, що набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року у первісному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, визнання права власності відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення задоволено. Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року скасовано, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року залишено в силі.

На виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2016 року суд видав два виконавчі листи від 21.11.2018 року, які пред`явлено до виконання у Сихівський районний відділ ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області (т. 3 а.с. 56, 73).

27.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57798693 з виконання зазначеного вище виконавчого листа № 464/263/15, виданого Сихівським районним судом м. Львова. Боржнику надано можливість добровільно виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідач ОСОБА_4 , стверджуючи про наявність підстав які, на його думку, істотно ускладнюють виконання рішення, звернувся до суду із заявою про відстрочку його виконання строком на один рік до 03.10.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка або відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення є наявність виняткових обставин, що утруднюють його виконання.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно висновку лікаря-спеціаліста від 06.12.2018 року № 935, ОСОБА_4 , 1946 р.н. рекомендовано постійне динамічне спостереження, медикаментозне лікування, дієта, уникання психоемоційних та фізичних навантажень (т. 3 а.с. 71).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що виконання чи невиконання зазначених вище рекомендацій лікаря не перебуває у прямій чи опосередкованій залежності, щодо виконання рішення суду про виселення ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що в провадженні Сихівського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа № 464/7814/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та договору дарування квартири АДРЕСА_1 , на висновки суду не впливає, оскільки статтею 435 ЦПК України такі обставини при визначенні підстав для відстрочення виконання рішення суду не передбачені.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для відстрочення виконання рішення суду терміном до 03.10.2019 року, врахувавши відсутність підстав, які ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що до часу, якого заявник ОСОБА_4 просив відстрочити виконання рішення суду (03.10.2019 року) фактично залишилось кілька днів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк