СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/854/19
Провадження №2/547/408/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 жовтня 2019 року смт.Семенівка

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання з нею, як матір'ю, двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач має намір змінити місце своєї реєстрації та місце реєстрації дітей, однак без згоди відповідача не має можливості цього зробити. Крім того, в подальшому позивачу необхідно вирішувати питання, пов'язані з дітьми, однак відповідач, який проживає у Семенівському районі, в добровільному порядку не бажає приймати участі у вирішенні адміністративних питань, а тому необхідним є вирішення питання про визначення місця проживання дітей разом з позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що подана ОСОБА_1 позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.175 та ч.5 ст.177 ЦПК України, а саме, позовна заява не містить: викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, які позивач зобов`язаний додати до позовної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цієї правової норми особа наділена правом на звернення до суду за захистом саме в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду в інтересах інших осіб.

За змістом ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням, крім іншого, інтересів дитини. Мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Натомість в позовній заяві ОСОБА_1 взагалі не зазначені відомості на підтвердження того, що між сторонами дійсно існує спір щодо визначення місця проживання дітей, зокрема, не надано доказів відмови відповідача надати згоду, в тому числі письмову, на реєстрацію місця проживання дітей разом з позивачем за новою адресою та взагалі не доведений факт обізнаності відповідача про такий намір позивача.

Крім того, згідно положень п.72 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

За змістом ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, крім іншого, щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Натомість позивач, заявляючи позовну вимогу про визначення місця проживання дітей разом з нею вказує виключно на обставину такої необхідності без зазначення: відомостей про звернення до служби у справах дітей з приводу визначення місця проживання дітей або вмотивованої відмови даних органів у розгляді її звернення; відомостей щодо обстеження умов проживання дітей, що були проведені компетентними органами; обставин спроможності позивача забезпечити належні умови утримання, проживання та виховання дітей, а також без надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дітей разом з нею.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, з метою усунення вказаних недоліків позовної заяви, позивачу по справі необхідно надати суду належним чином оформлену позовну заяву, зазначивши в ній обставини на обгрунтування: наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей; відсутності підстав, за яких місце проживання дітей не може бути визначене з позивачем (зокрема, не отримання самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засоби, вчинення дій, які могли зашкодити здоров`ю та розвитку дітей) та наявності у позивача можливості забезпечити належні умови проживання дітей разом з нею (відомості про отримуваний сукупний дохід, характеристки з місця роботи та проживання, медичні довідки про стан здоров'я тощо); звернення до служби у справах дітей за місцем проживання з метою розв'язання спору про місце проживання дітей, та додати до позовної заяви відповідні письмові докази на підтвердження зазначених обставин (зокрема, відомості щодо обстеження умов проживання дітей; висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дітей разом з позивачем).

Крім того, позивачем по справі не виконані вимоги ч.5 ст.177 ЦПК України щодо обов`язку додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо додаються письмові докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), оскільки згідно положень ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Натомість позивачем до позовної заяви та її копії додані ксерокопії документів, які не відповідають зазначеним вище вимогам щодо засвідчення копій документів, як письмових доказів, оскільки не містять ні підпису позивача, ні дати такого засвідчення.

Таким чином, для виконання вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивачу необхідно додати до позовної заяви та її копії копії документів, засвідчених у встановленому законом порядку або відповідно до вимог ч.5 ст.95 ЦПК України, зазначених вище.

Також суддею встановлено, що позивачем по справі ОСОБА_1 при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру не було сплачено судовий збір за ставкою, визначеною п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768 грн.40 коп., виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1921 грн.00 коп., встановленого станом на 01 січня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ч.2 ст.3, ст.5 Закону України «Про судовий збір» поданий ОСОБА_1 позов про визначення місця проживання дітей не належить до позовів, за подання яких до суду судовий збір не сплачується.

Разом з цим до позовної заяви позивачем було додано клопотання про звільнення її від сплати судового збору згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням того, що вона є малозабезпеченою особою, отримала право на безоплатну правову допомогу та надала підтверджуючі документи про розмір доходу її сім`ї.

З приводу заявленого позивачем клопотання, враховуючи положення ст.12 ЦПК України, вважаю за необхідне роз`яснити позивачу, що порядок звільнення від сплати судового збору встановлюється законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі, зазначеній у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Аналогічні норми містяться і в частинах 1 та 3 ст.136 ЦПК України щодо врахування судом при вирішенні клопотання про звільнення від сплати судових витрат у порядку, передбаченому законом, саме майнового стану сторони.

Відповідно до роз`яснень п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Натомість позивачем до заяви про звільнення її від сплати судового збору було додано довідку №1867 від 12.07.2019 року, видану Автозаводським управлінням соціального захисту населення, про те, що ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям в розмірі 3364,23 грн. щомісячно і сукупний дохід за період з лютого по липень 2018 року складає 16821 грн.50 коп..

Разом з тим, позивачем не зазначено за наявності якої саме підстави, передбаченої ст.8 Закону України «Про судовий збір», вона прохає звільнити її від сплати судового збору, а поряд з довідкою про отримання державної допомоги як малозабезпечена сім'я, позивач додає договір від 27.06.2019 року про купівлю нею квартири АДРЕСА_1 за 432300 грн.00 коп., що в рази перевищує дохід позивача, зазначений в доданій до позовної заяві довідці, та викликає у зв`язку з цим обгрунтовані сумніви в суду щодо відсутності у позивача можливості сплати судовий збір у встановленому законом розмірі за відсутності інших документів, наданих на підтвердження її майнового стану. За вказаних обставин вважаю за необхідне роз'яснити позивачу ОСОБА_1 необхідність подання до суду з метою вирішення заявленого нею клопотання про звільнення від сплати судового збору письмових доказів на підтвердження її майнового стану (довідки про розмір отримуваної державної допомоги за попередній календарний рік, довідку з органу державної фіскальної служби про отримані позивачем доходи, відомості про отримані виплати за договорами, банківські вклади (за наявності) тощо).

У разі не надання позивачем до суду письмових доказів на підтвердження її майнового стану, що унеможливлює сплату судового збору в сумі 768 грн.40 коп., позивачу необхідно сплатити вказану суму судового збору за наступними реквізитами:

отримувач коштів: Семенівське УК/Семенівський р-н/22030101;

код за

рахунок UA6016442

банк отримувача: Казначейство України код банку отримувача: 899998

код 22030101 «Судовий збір Державна судова адміністрація України, 050»

та надати оригінал платіжного документу надати безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначені недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.185 ЦПК України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу ОСОБА_1 необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ст.123, ч.3 ст.124, ч.1 ст.185 ЦПК України ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлена з дотриманням визначеного законом процесуального строку.

Керуючись ст.ст.95, 175, 177, 185, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі виконання нею вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України відповідно до ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області С.Ю.Атаманова