СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11517/18

пр. № 2/759/1589/19

15 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві, Комунальне підприємство «РЕО-6» про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, будинок 4/56 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 10,0 м1 разом з балконом; у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити житлову кімнату площею 17,0 м2 і житлову кімнату площею 15,1 м: з балконом; в загальному користуванні залишити: кухню, коридор, с/в, ванна кімнату, площа - 26,6 м2; зобов'язати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та КП РЕО-6 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою та стягнути судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач є власником 1/6 частини квартири, яка дісталася їй на підставі ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі Акту державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, одночасно відповідачі є теж власниками спірної квартири, однак сторони між собою не можуть знайти спільну мову з приводу користування квартири, оскільки відповідачі чинять перешкоди у можливості користування, тому позивачем було запропоновано відповідачам укласти договір про сумісне користування житловим приміщенням з приводу чого вона 11.10.2017 надіслала останнім пропозицію про поділ в натурі квартири об'єкту спільної часткової власності, якими вона не була отриманою і пропозиція повернулася позивачу за закінченим терміном зберігання. Також вона зверталася із письмовим проханням до Київського БТІ надати копію технічного паспорту, але отримала відмову, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду із захистом свого права.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення її прав як співвласника майна.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 32-35).

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розписки отримання позовної заяви та заяви про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 40 ,41)

Третя особа у судовому засіданні вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як підприємство не має повноважень щодо розподілу особових рахунків, а аткож у даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу площ квартири з виділенням їх частки в натурі, а встановлення порядку спільного користування нею, тому для реалізації своїх прав в частині відкриття окремого особового рахунку та укладення договору найму, позивач мала би вимагати поділу спільної власності з метою припинення такого режиму з виділенням частки в натурі як житлової так і загальної.

Третя особа КП «ККЗОЖФ Святошинського району м. Києва» у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлеан анелжним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 30).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва засвідченого державним нотаріусом КДНК Щербиною Я.О. згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого ГДВ ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 5).

Право спільної власності ОСОБА_1 на 1/6 частину спірної квартири також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6).

Також співвласниками згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.07.2004 квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 1/6 частина; ОСОБА_9 1/6 частина; ОСОБА_10 1/6 частина; ОСОБА_3 1/6 частина; ОСОБА_4 1/ частина та ОСОБА_5 1/6 частина (а.с. 7).

11.10.2017 з метою поділу в натурі квартири об'єкту права спільної часткової власності позивач зверталася до відповідачів з такою пропозицією (а.с. 9,10).

Також 12.10.2017 позивач зверталася до КБТІ з метою надання їй технічного паспорту на спірну квартиру, однак їй було відмовлено з підстав чого, що для отримання технічного паспорту на квариру необхідно оформити замовлення в установленому законом порядку (а.с. 11, 12)

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселя ють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, нормами матеріального права встановлено право позивача, як власника будинку вільно ними розпоряджатися на власний розсуд, що і було зроблено позивачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що відповідачами створюється конфлікти, які перешкоджають позивачу вільно користуватися спірною квартирою.

Отже, позивач повина була надати суду докази, що саме відповідачі вчинюють прешкоди у користуванні та здійснення інших дій, що порушують права позивача на користування житла. Проте, матеріали справи таких доказів не містять

З наданих суду документів не вбачається, що між позивачем та мешканцями спірної квартири з яких є відповідачі, склалася конфліктна ситуація.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів у підтвердження того, що саме відповідачами були встановлені перешкоди, які не дають можливості позивачу вільно користуватися спірної квартирою, яка перебуває у її власності, а відтак, з урахуванням того, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не підтверджені в залі судового засідання належними доказами, вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 41 Конституції України; ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України; ст.ст. 109, 116 ЖК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у задовленні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києві, Комунальне підприємство «РЕО-6» про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 15.02.2019.