Справа № 161/1843/19
Провадження № 2/161/1299/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

04.02.2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.02.2016 року відповідач діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконно заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні недостовірних відомостей щодо надання послуг на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника на могилу, уклав з ним ( ОСОБА_1 ) відповідний письмовий договір та того ж дня отримав від позивача, у якості завдатку, грошові кошти в розмірі 7000 грн., заздалегідь не маючи наміру виконувати зазначені роботи. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України. Таким чином, відповідачем було завдано йому матеріальну шкоду в розмірі 7000 грн. Разом з тим, ОСОБА_2 , внаслідок вчинення вищевказаного правопорушення, було завдано йому (позивачу) й моральну шкоду, яка полягає у немайнових витратах, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті останнього. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь 7000 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а також покласти на ОСОБА_2 судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 39).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 29, 35), які надсилалися ОСОБА_2 за останнім відомим місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області а.с. 16). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

За таких обставин, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 , 02.02.2016 року, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні потерпілому ОСОБА_1 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг на виготовлення і встановлення виробів з натурального каменю, а саме надгробного пам`ятника на могилу, уклав з ним письмовий договір на виготовлення і встановлення виробів з натурального каменю та того ж дня, перебуваючи на Завокзальному ринку в м. Луцьку, по вул. Карпенка-Карого, 1, отримав від потерпілого ОСОБА_1 , в якості завдатку, грошові кошти в сумі 7 000 грн., заздалегідь не маючи наміру виконувати відповідні роботи та надавати такі послуги, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_1 та завдав потерпілому майнову шкоду на вказану сум. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць із розрахунку один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.(а.с. 6-9). Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Тобто факт неправомірного отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів в сумі 7000 грн. є встановленим і доказуванню в силу положень ст. 82 ЦПК України не потребує.

Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана останньому внаслідок неправомірних дій, в розмірі 7000 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки.

Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні душевних страждань та створенні психологічного дискомфорту у зв`язку з цим є причинно-наслідковий зв`язок.

Отже, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися у незаконному заволодінні грошовими коштами всупереч його волі, було завдано моральну шкоду, яка полягає в негативних змінах у житті, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, думки про втрачені кошти, які відкладалися ним не один день, створили постійний психологічний дискомфорт та супроводжувалися душевними стражданнями.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 10000 грн.

Щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, суд зазначає наступне.

Так, позивачем було заявлено дві вимоги майнового характеру: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Від сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 звільнений на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», в свою чергу, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2019 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, до ухвалення судового рішення у даній справі (а.с. 27).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 за наслідками розгляду справи задоволені у повному обсязі, тому витрати по сплаті с удового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921 грн., тобто по 768,40 грн. за кожну з позовних вимог.

На підставі ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 7000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 23 травня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська