ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 623/1769/18

провадження № 22-ц/818/4172/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" ,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 12 червня 2019 року о 9 годині 37 хвилин у складі судді Герцова О.М. (повний текст рішення виготовлений 20 червня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

14 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 7466, 74 доларів США та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 22.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонастуником якого є Банк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 832/5-27/32/8-056 на купівлю транспортного засобу, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 14966,00 доларів США зі сплатою 5, 55 процентів річних та зобов`язався повернути їх до 10 вересня 2015 року шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 178 доларів США.

На забезпечення виконання умов договору кредиту від 22.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 832/7-27/32/8-011, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути в майбутньому.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тому у нього перед Банком утворилась заборгованість за період з 22.09.2008 по 06.03.2018 у розмірі: 5823,81 доларів США ( заборгованість за кредитом) та 1642,93 доларів США (заборгованість за відсотками).

Оскільки відповідачі відповідно до вимог закону є солідарними боржниками, Банк просив стягнути заборгованість в солідарному порядку.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2019 року позов Банку задоволений, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за договором кредиту у розмірі 7466 доларів США 74 центів та витрати по сплаті судового збору - по 1464 гривень 30 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини у справі та не дав належну оцінку тому, що вже існує таке, що набрало законної сили рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 2 липня 2015 року по аналогічній справі. У задоволені позову Банку про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 832/5-27/32/8-056 від 22.09.2008 відмовлено. Крім цього, суд не врахував того, що станом на 04.04.2013 боржник виплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6885,37 доларів США, відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2635,53 долари США та припинив виконання своїх зобов`язань за договором кредиту тому, що автомобіль SKODA OCTAVIA TOUR, державний номер НОМЕР_1 , що був придбаний ним за рахунок кредитних коштів, було фізично знищено в результаті ДТП. Банк отримав страхове відшкодування, як вигодонабувач за договором страхування від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (надалі ПрАТ «СК «ВУСО») у розмірі 20577 грн 32 коп. Банк пропустив строк на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту тому, що виплати за цим договором припинені з квітня 2013 року. Крім цього суд не врахував, що апелянт є інвалідом 2 ої групи та безпідставно стягнув з нього судовий збір

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. п.4 ч.1, ч.ч. 2, 4 ст. 374 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами виник спір з приводу виконання умов договору кредиту № 832/5-27/32/8-056 від 22.09.2008 на купівлю транспортного засобу ( а.с. 6 9), за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 14966,00 доларів США зі сплатою 5, 55 процентів річних та зобов`язався повернути їх до 10 вересня 2015 року шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 178 доларів США (надалі Договір кредиту) та договору поруки № 832/7-27/32/8-011 від 22.09.2008 (надалі Договір поруки), за умовами якого ОСОБА_2 поручилася за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі Договору кредиту або можуть виникнути у майбутньому (а.с. 11-12).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Договору кредиту ОСОБА_1 отримав кредит для оплати придбаного автомобілю SKODA OCTAVIA TOUR, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, та передав цей автомобіль в заставу Банку з заставною вартістю 101 538 грн.

На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту Банк надав довідку станом на 06.03.2018 (а.с. 15) та розрахунок заборгованості (а.с. 16 19). Згідно зазначених документів останній платіж за Договором кредиту був здійснений позичальником 04.04.2013 року у розмірі 2 243,97 доларів США. Всього сплачено за договором Кредиту 11777,72 доларів США, з них заборгованість за кредитом - у розмірі 9142, 19 доларів США та за відсотками у розмірі 2635,53 доларів США.

За змістом позовних вимог вбачається, що Банк просить стягнути з відповідачів грошові кошти за Договором кредиту в розмірі 5 823,81 доларів США заборгованість за тілом кредиту та 1 642,93 доларів США - заборгованість за відсотками. Вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення відсотків не заявлено (а.с. 3- 5) .

Задовольняючи позов Банку в повному обсязі, суд не звернув уваги на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року, що набрало законної сили, в цивільній справі № 623/2368/14-ц за позовом Банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «СК «ВУСО» було відмовлено в задоволені позову Банку про стягнення з відповідачів заборгованості за Договором кредиту у розмірі 78 402 грн 77 коп. (а.с. 94 97).

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звертаючись до суду у липні 2014 року з зазначеним позовом Банк посилаючись на ст. 1050 ЦК України вимагав від боржників дострокового повернення всієї суми боргу за договором Кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Зазначеним рішенням від 16.04.2015 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сплатив кредит станом на 04.04.2013 у розмірі 6 885 долари США 37 центів, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленого НБУ на 04.04.2013 становить 55 031 гривню 32 копійки, та погасив нарахованих відсотків станом на 04.04.2013 у розмірі 2 635 доларів США 53 центи, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленого НБУ на 04.04.2013 становить 20 599 гривень 30 копійок. Оскільки 23 травня 2012 року в результаті ДТП автомобіль SKODA OKTAVIA зазнав конструктивне знищення, ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувала на користь Банку суму страхового відшкодування в розмірі 20 577 грн 32 коп. Тому суд дійшов висновку, що у відповідачів немає заборгованості за Договором кредиту станом на 4 липня 2004 року та відмовив Банку у задоволені позову.

Таким чином, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року в цивільній справі № 623/2368/14-ц , що набрало законної сили, встановлена відсутність у ОСОБА_1 заборгованості договором Кредиту станом на 16 квітня 2015 року.

Згідно з вимогами п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України набрання законної сили рішенням суду постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції зазначених вимог процесуального закону не дотримався й ухвалив рішення про стягнення тіла кредиту й відсотків за користування кредитом, у стягненні яких рішенням суду в іншій справі вже було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом, що наданий до 10 вересня 2015 року.

Звертаючись у липні 2014 року до суду з позовом про стягнення усієї суми заборгованості за Договором кредиту, Банк змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому з моменту пред`явлення указаної позовної вимоги припинилося і його право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Тому висновок суду про доведеність позовних вимог Банку та стягнення з відповідачів процентів за Договором кредиту з липня 2014 року по березень 2018 року не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Після звернення та ухвалення рішення про відмову у задоволені позову про дострокове стягнення заборгованості Банк утратив право на звернення до суду та здійснення будь-яких нарахувань, передбачених Договором кредиту.

Вимог про стягнення з відповідачів грошових сум у якості відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

З позовної заяви Банку та наданого Банком розрахунку вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» також нарахував пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1590,39 доларів США та відсотків у розмірі 405,34 доларів США, але вимог про стягнення зазначених сум у прохальній частині позову заявлено не було, судом зазначене питання не вирішувалося.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Оскільки апелянт просив скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду - скасуванню. В частині вимог Банку про стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту і відсотків станом на 04 липня 2014 року (розрахунок Банку до позову у цивільній справі № 623/2368/14-ц) провадження у справі належить закрити. В задоволені позову Банку про стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитними коштами за період з 04 липня 2014 року по 06 березня 2018 року належить відмовити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_1 як інвалід другої групи (а.с. 158) звільнений від сплати судового збору пунктом дев`ятим частини 1 статті 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 4388 грн 20 коп., що підлягав сплаті при зверненні до суду з апеляційною скаргою належить стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» в дохід держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суду апеляційної інстанції скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 червня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Провадження у цивільній справі № 623/1769/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення заборгованості за договором кредиту № 832/5-27/32/8-056 від 22.09.2008 в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками з період з 22 вересня 2008 року по липень 2014 року закрити.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення заборгованості за договором кредиту № 832/5-27/32/8-056 від 22.09.2008 в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами у період з 04 липня 2014 року по 06 березня 2018 року відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в дохід держави 4388 (чотири тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М. Піддубний