Провадження № 2/520/4185/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника відповідача - Завальнюк В.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач просить суд встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2011 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2011 року позивачка проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 , однак після смерті останньої, не може документально підтвердити фікс сумісного проживання, так як покійна при житті була зареєстрована за іншою адресою, у зв`язку із чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, незважаючи на те, що інших спадкоємців немає. Крім того, на думку позивача, встановлення факту сумісного проживання є підставою для визнання за нею права власності на спадкове майно.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Вважаючи його недоведеним - факт сумісного проживання не доказаним належними та допустимими доказами а позовні вимоги про визнання права власності необґрунтованими, враховуючи, що встановлення факту сумісного проживання є лише підтвердженням даних обставин для нотаріуса, у повноваженнях якого реєстрація спадкового майна.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява подана до суду 21.05.2019 року (а/с 3).

Ухвалою суду від 23.05.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження (а/с 36).

Ухвалою від 23.05.2019 року задоволено клопотання позивача, подане одночасно із позовом, про витребування у приватного нотаріуса копію спадкової справи, заведену щодо майна ОСОБА_3 ( а/с 38).

Ухвалою від 13.06.2019 року судом закрите підготовче судове засідання ( а/с 67).

У судовому засіданні 12.08.2019 року судом було поновлено строк на надання відзиву та додаткових доказів від Одеської міської ради ( а/с 120).

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.10.2017 року (а/с 17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.2006 року (а/с 19).

26.12.2017 року приватним нотаріусом Жосан Т.І. була відкрита спадкова справа, що підтверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а/с 10), на підставі заяви ОСОБА_2 , яка подана 26.12.2017 року (а/с 41).

Інші особи із відповідними заявами при прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, що підтверджується копією спадкової справи №6/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ( а/с 40).

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до картки прописки, форми А ( а/с 83), копією по квартирної картки форми В ( а/с 84), адресною карткою (а/с 86) та карткою реєстрації особи ( а/с 86).

У судовому засіданні стороною позивача доведено, що з початку 2012 року і до своєї смерті фактичним місцем проживання ОСОБА_3 був будинок АДРЕСА_4 , в якому вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 .

Дані обставини підтверджені поясненнями ОСОБА_4 , сусідкою по селі, яка у судовому засіданні 12.08.2019 року (а/с 120) пояснила, що проживає у даному селі з 1974 року, з дня народження знайома із ОСОБА_5 , часто приходила до неї у гості і заявляє що з початку 2012 року разом із позивачкою однією сім`єю проживала ОСОБА_3 , яка проживала в окремої кімнаті чотирьохкімнатного будинку, вела спільне господарство із позивачкою та остання турбувалась за ОСОБА_3 яка часто хворіла.

Також у підтвердження сумісного проживання судом була прийнята нотаріально завірена заява ОСОБА_6 , що одної сусідки по селі, яка враховуючи тяжкий стан здоров`я , підтверджений довідкою Біляївського районного центра первинної медико-санітарної допомоги не змогла самостійно з`явитись до судового засідання, та яка підтвердила проживання однією сім`єю у будинку ОСОБА_2 з кінця 2011 початку 2012 року по день смерті ОСОБА_3 , яка проживала постійно в даному будинку, вела з позивачкою спільне господарство, а ОСОБА_2 забезпечувала ОСОБА_3 всім необхідним для гарного проживання : покупала, речі і їжу, дбала про побут.

Відповідно до довідки від 16.11.2017 року виданої виконкомом Усатівської сільської ради ( а/с 13) ОСОБА_3 до дня смерті проживала та вела спільне господарство разом із ОСОБА_2 , яка і здійснила поховання померлої.

Згідно листа від 12.06.2018 року приватного нотаріуса Жосан Т.І. Волошиної І.В. необхідно надати документи які підтверджують факт родинних відносин або факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, належним документом для чого є рішення суду.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування та встановлення факту проживання однією сім`єю.

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини щодо спадкування врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як визначено у ч.1 ст. 1216 ЦК.

Частинами 1-3 статті 1220 ЦК визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК).

Згідно ч.1,2 ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1264 ЦК ).

Поняття сім`ї в українському законодавстві визначені Сімейним кодексом України ( далі СК).

Частина друга статті 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( шість місяців з часу відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї ( ч.3 ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно ( ч.1 ст. 1297 ЦК ).

5. Обґрунтування мотивів рішення суду та оцінка аргументів сторін

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню - в частині визнання факту спільного проживання однією сім`єю. з наступних підстав.

Суд вважає доведеним у судовому засіданні належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як у судовому засіданні доведено як сам факт проживання ОСОБА_3 у одному будинку із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в період з початку 2012 року до моменту смерті, так і факт наявності спільного господарства при проживання даних осіб та наявність взаємних прав та обов`язків, щодо витрачення коштів, побуту та взаємного дбання.

Враховуючи, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає до уваги що з боку представників Одеської міської ради, окрім визнаного стороною позивача факту реєстрації ОСОБА_3 за іншою адресою ніж ОСОБА_2 , будь-яких інших доказів, яки б спростовували ствердження позивача про факт спільного проживання однією сім`єю не надано.

Одночасно із цим, суд, вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.

Так Цивільним кодексом України визначений порядок отримання права власності на спадкове майно - видача свідоцтво про право на спадщину вповноваженою особою - нотаріусом або відповідним органом місцевого самоврядування, без зазначення вповноваженим органом суду.

Право власності в України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів ( ч.1 ст. 328 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановою Верховного Суду від 10.05.2018 року по справі №760/9462/16а визначено, що Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

В даному випадку, встановлення судом факту спільного проживання ОСОБА_2 з спадкодавцем ОСОБА_3 протягом більше п`яти років до дня відкриття спадщини ( дня смерті ) визначає, що позивач є спадкоємцем четвертої черги з відповідними правами та обов`язками, та при відсутності інших спадкоємців вправі вимагати від нотаріусу свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, на сьогодні визнання за позивачем права власності на спадкове майно, при відсутності офіційної відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про права на спадщину не є ефективним способом захисту свого права на спадщину.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до Одеської міської ради ( , місце реєстрації: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1 ) про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з початку 2012 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.

Повне рішення складено 20.09.2019 року