П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року м. Київ

Справа №369/16583/18-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року, постановлену суддею Ковальчук Л.М. в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №369/16583/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/7085/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує про те, що підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, у суду першої інстанції не було, оскільки позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі суду першої інтенції про залишення позовної заяви без руху заявою від 24 січня 2019 року.

Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в порушення вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України не додав до заяви на виконання ухвали суд від 03 січня 2019 року її копію та копії доданих до неї додатків для відповідача.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: позивач повинен був зазначити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу,підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Позивачу слід підтвердити відповідності копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, а також надати підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2019 року, ОСОБА_1 24 січня 2019 року подано заяву про усунення недоліків, якою повідомляє суд про те, що заходи забезпечення або позову до подання позовної заяви не здійснювалися; до позовної заяви додає копії документів, які є додатками до позову, із посвідченням їх підписом позивача із зазначенням дати; повідомляє про наявність доказів, поданих в якості додатків до позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю повернуто позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали від 03 січня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, а тому посилання суду на те, що позивач не виконав вимоги ухвали, є передчасними.

Відповідно до змісту частини першої статті 73 ЦПК України 2004 року, може продовжити строк, встановлений судом, для вчинення процесуальних дій (аналогічні положення закріплено у статті 127 ЦПК України 2017 року).

Суд першої інстанції, вважаючи, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 03 січня 2019 року, вищевказаного не врахував, строк для усунення недоліків позовної заяви, у разі наявності для цього потреби, не продовжив та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно зі ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наведених обставин, враховуючи, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу з підстав не усунення недоліків позову є передчасним, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року, відповідно до ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року- задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна