Справа № 536/2095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління ДМС у Полтавській області - про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року звернувся ОСОБА_1.

Свою заяву обґрунтовував тим, що він народився 16.08.1960 в с. Руч'ї Дедовичьського району Псковської області Російської Федерації.

В 2013 році він виявив у себе відсутність паспорта НОМЕР_1 виданого 28.01.1981 року Комсомольським РВВС в Полтавській області, який мав для підтвердження своєї особи.

Таким чином, він не отримав паспорт громадянина України взамін втраченого паспорта колишнього СРСР.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви без його участі.

Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Полтавській області в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви без їх участі, позовні вимоги визнала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, давши повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з розясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Руч'ї Дедовичьського району Псковської області Російської Федерації.

В 2013 році він виявив у себе відсутність паспорта НОМЕР_1 виданого 28.01.1981 року Комсомольським РВВС в Полтавській області, який мав для підтвердження своєї особи. Факт наявності паспорта підтверджується карткою-пропискою форми «А» (арк.4)

На час звернення до суду Заявник втратив паспорт колишнього СРСР, не отримав паспорт громадянина України, у заінтересованої особи відсутня інформація щодо підтвердження видачі паспорта колишнього СРСР на ім'я Заявника та щодо його реєстрації.

Факт постійного проживання Заявника в Україні з 13.06.1988 по 20.01.1995 рік підтверджують дані довідки від 09.01.2014 року, виданої КЖГП №4 м. Комсомольська, відповідно до якої ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований у зазначений період за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлення факту проживання в Україні заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України.

Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є ЗУ «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України».

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних звязків тощо.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24.08.1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13.11.1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Відповідно до п. 25 Порядкупровадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006 зі змінами, Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Разом з тим, на підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки останнім було доведено факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року на законних підставах.

Керуючись ст. 293 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особи: Управління ДМС у Полтавській області - про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року включно.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський