ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/256/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 311020000 Романенко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Коржа Володимира Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2019 року (повний текст рішення складено 15.07.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В мотивування позовних вимог позивач зазначав, що з 29 листопада 2010 року він був прийнятий інженером з організації експлуатації та ремонту служби нагляду відділу головного архітектора на підприємстві ПАТ «Азот» в м. Черкаси, про що виданий наказ №343-УК від 27.11.2010 року. З 2010 по 2017 рік ОСОБА_1 на постійній основі був занятий на підприємстві. Згідно наказу №591-Ук від 01.05.2013 року ОСОБА_1 був переведений начальником бюро інженерної підготовки відділу головного будівельника, про що наявний в трудовій книжці запис №9. 26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 була складена заява про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що затверджено наказом №705-вх від 26.10.2017 року.

Відповідно до довідки ПАТ «Азот» №511 від 08.04.2019 року заборгованість перед позивачем по заробітній платі станом на 04.04.2019 року складає становить 14 286,07 грн.

За розрахунками позивача розмір середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати становить 205 594,40 грн.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Азот» на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 14 286, 07 грн; стягнути з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати в розмірі 205 594, 40 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні в розмірі 14 286, 07 грн, середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в розмірі 205 594,40 грн, а всього 219 880, 47 грн.

Стягнуто з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2198, 80 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2019 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2019 року. Третій абзац резолютивної частини рішення вважати наступного змісту: «Стягнути з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2198, 80 грн.».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторонами не заперечується заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 14 286,07 грн. Також судом зазначено, що є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 205 594, 40 грн., який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Азот» - адвокат Корж В.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неврахуванням всіх фактичних обставин справи, просив його змінити шляхом заміни в його резолютивній частині слів: «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в розмірі 205 594,40 грн» на слова: «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України в розмірі 205 594,40 грн».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 визначено, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Давигора С.А. вказувала на те, що позивачем вимога про стягнення середнього заробітку з наступним відрахуванням при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України не заявлялася. Зазначає, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку обчислюються без віднімання сум податків і зборів.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ПАТ «Азот» вказував на те, що не погоджується із оскаржуваним рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, щодо відсутності посилання в ньому на відрахування обов`язкових платежів та податків.

В іншій частині рішення учасниками справи не оскаржується, а тому і перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 29 листопада 2010 року був прийнятий інженером з організації експлуатації та ремонту служби нагляду відділу головного архітектора на підприємстві ПАТ «Азот» в м. Черкаси, про що виданий наказ №343-УК від 27.11.2010 року. З 2010 по 2017 рік ОСОБА_1 на постійній основі був зайнятий на підприємстві. Згідно наказу №591-УК від 01.05.2013 року ОСОБА_1 був переведений начальником бюро інженерної підготовки відділу головного будівельника, про що наявний в трудовій книжці запис №9.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 була складена заява про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що затверджено наказом №705-вх від 26.10.2017 року. В трудовій книжці за №10 зроблений запис про звільнення із займаної посади.

Відповідно до довідки ПАТ «Азот» №511 від 08.04.2019 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 04.04.2019 року складає: за лютий 2017 року - 1974,95 грн, березень 2017 року - 4671,20 грн, квітень 2017 року - 4057,66 грн, травень 2017 року - 3582,26 грн, загальна сума заборгованість - 14 286,07 грн.

Суд першої інстанції при стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку в розмірі 205 594,40 грн., який щодо правильності його нарахування відповідачем не оспорюється, не врахував наступного.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 N 13 зазначив про те, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Проте судом в резолютивній частині судового рішення не вказано, що стягнута на користь позивача сума без утримання податків, обов`язкових платежів та зборів.

Крім того, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподаткований дохід до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (контракту) ( п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

У ст. 165 ПК України не передбачено середній заробіток за час затримки розрахунку як дохід, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу.

Таке роз`яснення міститься у листі ДФС України від 09 березня 2016 року №665/4/99-99-1-17-03-03-13.

Вказане також узгоджується із постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/4086/16-ц, в якій судом касаційної інстанції в резолютивній частині здійснено посилання при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на відрахування при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Тому резолютивну частину рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів необхідно замінити словами «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга в частині стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача задоволенню не підлягає. В даному випадку судові витрати не підлягають перерозподілу, так як рішення суду першої інстанції не змінено судом апеляційної інстанції в частині суми стягнення коштів.

Таким чином вимоги ПАТ «Азот» приведені в апеляційній скарзі підлягають до задоволення, а рішення суду до зміни шляхом заміни слів в його резолютивній частині «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в розмірі 205 594,40 грн» на: «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України в розмірі 205 594,40 грн».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Азот» - адвоката Коржа Володимира Миколайовича - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2019 року змінити.

Замінити слова резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2019 року «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати, який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів в розмірі 205 594,40 грн» на слова: «середній заробіток за весь час затримки по виплаті заробітної плати з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Судді: