Справа № 159/1460/19
Провадження № 2/159/706/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення стягнення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.01.2009 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 27 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 220 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 01.12.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що з часу, що минув після ухвалення рішення, витрати на утримання дитини значно зросли, що пов`язано з постійним підвищенням цін на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг та взуття, на купівлю ліків та витрат на навчання та гуртки для розвитку дитини.

Матеріальне становище її погіршилось , у зв`язку з народженням в неї ще однієї дитини, сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні.

Відповідач знаходиться у працездатному віці, працює , однак будь-якої допомоги , окрім аліментів в розмірі 220 грн. на утримання дитини не надає, а отже позивач самостійно не в змозі забезпечити дитину всім необхідним для її гармонійного розвитку.

Таким чином, сума аліментів у розмірі 220 грн., яку зобов`язаний сплачувати відповідач на утримання дитини згідно з рішенням суду, є недостатньою для її утримання і не може в повній мірі задовольнити потреби сина. З моменту ухвалення рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2009 року суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

На підставі викладеного, позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні не заперечувала, щодо стягнення з відповідача аліментів за погодженням з останнім у твердій грошовій сумі, що становить 1100 грн., щомісячно.

У відзиві на позов, відповідач ОСОБА_9 зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним та вважає таким що не підлягає до задоволення. Відповідач зазначив, що згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2009 р. справно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини : сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 220 грн.щомісячно . Відповідач стверджує , що його матеріальний стан значно погіршився, пояснивши тим, що він вдруге одружився , допомагає дитині від першого шлюбу , яка на даний час навчається ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є людиною похилого віку, та проживає з ним . Постійного місця роботи не має, а також стан його здоров`я за останні роки погіршився.

Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження наявності у нього таких доходів, що забезпечували б його спроможність сплачувати аліменти в більшій сумі. Тому просив у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

В судовому засіданні сторони дійшли згоди на збільшення розміру аліментів в сумі , що становить 1100 грн, щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , актовий запис №32 11 лютого 2009 року, було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Відповідно до виконавчого листа №2-2577/2008 року з рішення Ковельського міськрайонного суду від 25.12.2008 року, з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 220,00 гривень, на місяць, починаючи з 01.12.2008 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України,обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Положеннями ст.1Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України,розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України,розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня2019 року - 2027 грн., з 1 липня2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн.

Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здоров`я з часу ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів на утримання, позивач суду не надала, як і доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого. В запереченнях на позовну заяву про стягнення аліментів відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів, проте в судовому засіданні позов визнав частково.

Згідно з ч.3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Навпаки встановлені обставини, що дають підстави стверджувати про не покращення, а погіршення матеріального становища відповідача, а саме: перебування на утриманні дитини від іншого шлюбу, матері, похилого, те що відповідач не має сталого доходу, а тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дитини відповідного віку на даний час.

Визначений розмір аліментів в сумі 1100 грн. щомісячно, на дитину, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.180-182,184,191,192 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення стягнення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2009року, та стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий органом 0717 від 11.05.2017 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області від 12.12.2006 року), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1100 ( одна тисяча сто) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 20.05.2019 року .

Головуючий:В. О. Лесик