Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 487/5188/13-ц

провадження № 61-9040ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 січня 2012 року він уклав із ОСОБА_2 договір займу на суму 100 000,00 грн строком до 16 січня 2013 року. Посилаючись на те, що в зазначений строк ОСОБА_2 борг не повернула, просив стягнути з відповідача вказану суму.

У судовому засіданні по справі сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року визнано мирову угоду сторін, за умовами якої ОСОБА_2 визнала, що її заборгованість перед ОСОБА_1 складає 100 000,00 грн; в рахунок погашення цього боргу за ОСОБА_1 визнається право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог. Провадження у справі закрито.

14 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення способу та порядку виконання ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року, в якій просив зобов`язати Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції зареєструвати в Державному реєстрі речових прав право власності, що виникло на підставі судового рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2013 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено спосіб і порядок виконання ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року, а саме: зобов`язано Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції зареєструвати у Державному реєстрі речових прав права власності, що виникли на підставі ухвали суду про визнання мирової угоди.

Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, ОСОБА_2 подала апеляційні скарги.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 задоволено. Ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2013 року та від 30 серпня 2013 року скасовано. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики направлено за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі ухвали суду першої інстанції.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, частина перша статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку постанов суду апеляційної інстанції, винесених за результатами перегляду ухвал суду першої інстанції про затвердження мирової угоди (пункт 11 частини першої статті 353 ЦПК України) чи ухвал про встановлення способу і порядку виконання судового рішення (пункт 26 частини першої статті 353 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на вищевикладене, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року не підлягає відкриттю.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389 та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак