РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника позивача Височанської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Гніванської міської ради, Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просила встановити факт, що він дійсно являється рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області; постановити рішення про визнання за ним право в порядку спадкування на земельну ділянку НОМЕР_1 , площею 1,7128 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

Підставами звернення до суду стало те, що 16.12.2002 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_2 , яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Згідно запису в погосподарській книзі № 1 (2001-2005) на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після смерті ОСОБА_2 він прийняв в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, розпорядившись домашніми та особистими речами ОСОБА_2 . Позивач зазначив, що інші спадкоємці за законом, заповітом, за правом представлення після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка рахується за померлою ОСОБА_2 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , який у позивача відсутній в зв`язку з його втратою, з приводу чого він звертався з оголошенням в газету.

Позивач зазначив, що при зверненні до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 , йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Окрім того, в свідоцтві про його народження матір`ю вказана « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть зазначена як « ОСОБА_2 ». Сертифікат на земельну частку (пай) с. Могилівка КСП «Мрія» серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_2 , а за розпорядженням Жмеринської РДА від 01.06.2005 № 216, державний акт мав видаватись на ім`я ОСОБА_2 (як у списку додатку №2) у КСП «Мрія» с. Демидівка.

14.05.2019 представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених вище.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

10.01.2019 ухвалою суду відкрито провадження в справі, одночасно з Державного нотаріального архіву Вінницької області витребувано спадкову справу після померлої ОСОБА_2 Справа призначена до підготовчого засідання на 08.02.2019.

05.02.2019 з Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла відповідь про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2

08.02.2019 підготовче засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті з повідомленням (викликом) учасників справи на 29.03.2019.

29.03.2019 у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці справа знята з розгляду з наступним призначенням на 14.05.2019.

Представник Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, в наданій до суду 16.04.2019 заяві міський голова ОСОБА_5 зазначив, що Гніванська міська рада позов ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) визнає повністю. Просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відзиву на позовну заяву не подав.

Представник відповідача Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення проти позову та відзив на позовну заяву до суду не подав.

Відповідності до частини 3 ст. 211 та пункту 1 частини 3 ст. 223 ЦПК України, за погодження з позивачем судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність відповідачів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 НОМЕР_4 матір`ю ОСОБА_6 зазначена ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.10).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницької області від 23.11.2018 № 165 ОСОБА_1 дійсно прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступивши в фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, розпорядившись її особистими та домашніми речами (а.с.11).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницької області від 04.12.2018 № 855 ОСОБА_2 до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.12).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницької області від 27.12.2018 № 959 згідно запису по господарської книги № 4 (1964-1966 р.) с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області домогосподарство № 905 ст.71 до складу сім`ї входять: ОСОБА_3 , 1911 року народження голова сім`ї; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народження син (а.с.13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області дійсно являється однієї і тією ж особою, що вбачається з довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради від 27.12.2018 № 960 (а.с.14).

Як вбачається з копії газети «Наша газета», 12.12.2018 р. № 20 (1204) було опубліковано оголошення в розділі «Втрати. Знахідки. Різне», а саме «сертифікат на зем. частку (пай) серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , вважати недійсним». (а.с.15-16).

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Відділ у Жмеринському районі сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 площею 2,96 умовних кадастрових га, вартістю 9717 грн., зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_6 від 21.06.1997 року с. Могилівка КСП ім. «Мрія» виданий розпорядженням Жмеринської райдержадміністрації № 593 від 17.09.1997 на ім`я ОСОБА_2 Вартість земельної ділянки становить 75813,16 грн. (а.с.17).

Відповідно до розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 01.06.2005 № 216 Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) на території Демидівської сільської ради та списку померлих громадян ПСП «Мрія» с. Демидівка, яким не видаються державні акти на право власності на землю за ОСОБА_2 рахується номер рядка 55, номер земельної ділянки 260, площа земельної ділянки 1,7128 га, державний акт на ім`я ОСОБА_2 не видавався (а.с.18-26).

Згідно копії з книги «Власні імені людей» ОСОБА_8 (Лисавета) являються тотожними іменами (а.с.27-28).

Як вбачається з копії Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)/ Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за вказаними параметрами ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, заповіт відсутній (а.с.29-30).

Постановою Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 05.12.2018 № 2454/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), розташовану на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.31).

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що позивач дійсно являється рідним сином ОСОБА_2 , якій при житті була виділена земельна ділянка (пай).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оскаржені.

До вищевказаних цивільних правовідносин, слід застосовувати нормативно-правові акти на час їх виникнення.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, позив прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12) , Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з положеннями ст. 5 ЗК України ( в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення правовідносин, земля може належати громадянам на праві колективної власності.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно з положеннями ст. 6 цього Кодексу, однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Згідно абзацу 2 п. 8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Такої позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.).

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, п.1 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На аналогічні норми законодавства посилалась і позивач у своєму позові.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту про визнання права на земельну частку (пай) після смерті матері, яка за життя набула права на земельну частку (пай), отримала сертифікат, який був втрачений, і законом не передбачено способу видачі його дубліката на померлу. Позивачем в підтвердження заявлених вимог надано належні та допустимі докази, яких достатньо суду, що б дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування і, відповідно, щодо задоволення позову.

Крім того, як матеріалами справи так і поясненнями свідків в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області дійсно являється матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати слід залишити за позивачкою, як вона того просила.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 5, 7, 10-13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно являється рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Могилівка Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування на земельну частку (пай) НОМЕР_1 , площею 1,7128 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ), Гніванська міська рада (місцезнаходження: 23130 Вінницька область, місто Гнівань, вул. Соборна, 64, ), Жмеринська районна державна адміністрація Вінницької області (місцезнаходження: 23100 місто Жмеринка Вінницької області, вул. Б. Хмельницького, 14, ).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення: 16.05.2019