ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/1717/18

провадження № 22-ц/4809/333/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 22 листопада 2018 року, постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, -

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила встановити факт проживання однієї сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 1996 року по вересень 2018 року, визнати об'єктом спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири; визнати об'єктом спільної сумісної власності автомобіль марки DACIA LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1, залишити вказаний автомобіль на праві власності ОСОБА_2, стягнувши з нього на її користь Ѕ частину вартості автомобіля; визнати об'єктом спільної сумісної власності грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», визнавши за нею права власності на Ѕ частину грошових коштів та стягнути їх на її користь; визнати об'єктом права спільної сумісної власності причеп до автомобіля НОМЕР_2, залишити його на праві власності ОСОБА_2 та стягнути на її користь Ѕ частину вартості причепа.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно та грошові кошти. Заяву мотивувала тим, що відповідач має можливість розпорядитися спірним майном на власний розсуд, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на вказане майно, яке зареєстровано за відповідачем.

Зокрема, відповідач в судовому засіданні підтвердив своє заперечення щодо причетності позивача до спірного майна.

Висновок суду першої інстанції про відсутність об'єктивних підстав для забезпечення позову, так як не вбачається загроза відчуження спірного майна відповідачем, на думку колегії судді є безпідставним і не обґрунтованим.

Слід зазначити, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідач є дійсним володільцем спірного майна і має реальну можливість розпорядитись ним до вирішення спору по суті. Даний факт сторонами не заперечується, а тому доведенню не підлягає.

З огляду на вказане заява позивача про забезпечення позову є логічною, правомірною і відповідає способу захисту власних інтересів в суді.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви з підстав ненадання позивачем доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Разом з тим, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки вимога про накладання арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містить інформації щодо цих рахунків, та коштів, які там знаходяться.

Враховуючи викладене та у відповідності до ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що зареєстроване за ОСОБА_2, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_3 придбану за договором купівлі-продажу від 07.11.2017 року;

-автомобіль марки DACIA LOGAN, державний номерний знак НОМЕР_1 придбаного 12.06.2015 року;

-причеп до автомобіля НОМЕР_2.

В іншій частині відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 22.02.2019 року.

Головуючий:

Судді: