Справа №463/7783/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року

Галицький районний суд міста Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Миська С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2017 року. У даному шлюбі дітей немає. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, часті сварки, фізичне насильство відповідача над дружиною. Зазначає, що вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення та збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати та залишити їй дошлюбне прізвище.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2019 року матеріали позовної заяви скеровано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Справа надійшла до суду 11 лютого 2019 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 19 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що відповідач поводився з нею агресивно, застосовував фізичне насильство. Зазначила, що вони докладали зусиль для збереження шлюбу, зверталися до духівників, психологів, однак це не допомогло налагодити подружні стосунки. Стверджувала, що не проживає з відповідачем близько півтора року, вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У клопотанні останній зазначив, що не зможе з`явитися у судове засідання, оскільки перебуватиме у Львівському міському центрі зайнятості, на підтвердження чого долучив копію індивідуального плану працевлаштування безробітного. Також вказав, що його представник, ОСОБА_3 , не зможе з`явитися в судове засідання, у зв`язку з тим, що 30.09.2019 року бере участь у слідчих діях у м. Яворів.

Положення ст.43 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що учасники справи зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у задоволенні вищевказаного клопотання та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки таке не підтверджене належними та допустимими доказами. З долученого до клопотання індивідуального плану працевлаштування безробітного вбачається що відповідач має прибути в центр зайнятості 30.09.2019 р. на 10:00 год., при цьому судове засідання призначено на 15:15 год. Доказів участі представника відповідача у слідчих діях суду не надано.

Вищенаведене дає суду підстави зробити висновок про те, що причини неявки відповідача та його представника є неповажними, а подане клопотання про відкладення є таким, що призводить до затягування розгляду справи та порушення розумних строків розгляду. Разом з тим, суд зазначає, що неодноразово були задоволені клопотання відповідача та його представника про відкладення судових засідань.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника, які належними чином повідомлені про даті, час та місце розгляду справи.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений 23 вересня 2017 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с. 7/.

У даному шлюбі дітей немає.

Судом фактично встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, практично їх сім`я повністю розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також у їх взаємному зв`язку, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтовані на вимогах закону, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині зміни прізвища позивача на дошлюбне також підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який укладений 23 вересня 2017 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3227.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 присвоїти дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 30 вересня 2019 року проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення складений 07 жовтня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова