233 № 233/3489/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору № 163/2-227 від 15 жовтня 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 17535,21 доларів США строком погашення до 10 жовтня 2015 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 5,00 % річних. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Відповідач ОСОБА_1, не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12 лютого 2016 року складається із заборгованості за кредитом 78222,53 грн., заборгованості за відсотками 6298,30 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 31079,47 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 1945,36 грн., що у загальному розмірі складає 5001,01 доларів США або (за курсом НБУ на дату складання рахунку) 117545,65 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором, а також відшкодувати понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав (а.с.112).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не зявилися, надали письмові пояснення з приводу заявлених вимог, згідно яких вважали незаконним нарахування штрафних санкцій (пені) з 2015 року - у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Щодо суми основного боргу та нарахованих відсотків за кредитом вказані пояснення заперечень не містять (а.с.104-105).

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № 163/2-227 від 15 жовтня 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 17535,21 доларів США строком погашення до 10 жовтня 2015 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 5,00 % річних (а.с.8-13).

Відповідач ОСОБА_1, не виконав належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12 лютого 2016 року за розрахунком позивача складається із заборгованості за кредитом 78222,53 грн., заборгованості за відсотками 6298,30 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 31079,47 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 1945,36 грн., що у загальному розмірі складає 5001,01 доларів США або (за курсом НБУ на дату складання рахунку) 117545,65 грн. (а.с.26-27).

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки.

У той же час суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним договором пені за несвоєчасне повернення кредиту 31079,47 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 1945,36 грн. з огляду на наступне.

Так, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до ст.2 Закону № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Як встановлено судом, останнім місцем проживання ОСОБА_1 за реєстрацією є Центрально-Міський район м. Макіївки, Донецької області.

Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція п.п.14 п.1 Переліку.

За наведених підстав суд вважає вимоги стягнення пені необґрунтованими.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки зобовязання по поверненню заборгованості за кредитом та відсотків відповідач не виконав належним чином, то має місце порушення зобовязання, а отже й прав позивача.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором № 163/2-227 від 15 жовтня 2008 року станом на дату складання розрахунку 12 лютого 2016 року становить:

- заборгованості за кредитом 78222,53 грн.,

- заборгованості за відсотками 6298,30 грн.,

всього 84520,83 грн.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору, пропорційно задоволених вимог (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76-82, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (код , адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29) заборгованість за кредитним договором № 163/2-227 від 15 жовтня 2008 року станом на 12 лютого 2016 року: заборгованості за кредитом 78222,53 грн., заборгованості за відсотками 6298,30 грн., а разом в сумі 84520 (вісімдесят чотири тисячі пятсот двадцять) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у відшкодування сплаченого судового збору 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) гривень 81 копійку.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя