ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 638/16029/18

провадження № 22-ц/818/1101/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Гуржій І.В.,

сторони справи:

позивач : ОСОБА_1,

відповідач : Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області,

інші учасники справи:

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Аркатової К.В.,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області, у якому просила визнати недійсним протокол від 11.06.2013 про створення ліквідаційної комісії щодо Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто-7» (надалі СТ, Споживче товариства), скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області (надалі Департамент ХМР) про ліквідацію Споживчого товариства.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за її апеляційною скаргою.

В ухвалі суд посилався на п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України і виходив з того, що вимога про визнання недійсним протоколу від 11.06.2013 року про створення ліквідаційної комісії Споживчого товариства підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства, оскільки випливає із корпоративних правовідносин. Вимога про скасування рішення Департаменту реєстрації ХМР про ліквідацію Споживчого товариства має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки відповідачем є суб'єкт владних повноважень, і оскаржується законність його рішення, прийнятого ним при здійсненні владних управлінських функцій.

В поданій 03 грудня 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, відкривши провадження за її позовною заявою. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою її звернення до суду було порушення цивільного нематеріального права. Вона оспорює правочин, а саме, протокол загальних зборів Споживчого товариства від 11.06.2013 з підстав того, що його не підписувала, оскільки не була членом СТ. Вказаний спір є приватно - правовим. Вимога про скасування рішення Департаменту реєстрації ХМР про ліквідацію СТ є похідною від вимоги про визнання недійсним протоколу загальних зборів. Кодекс адміністративного судочинства забороняє розглядати в порядку адміністративного судочинства позовні вимоги, що є похідними від вимог у приватно - правовому спорі. До того до подачі дійсного позову до суду була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, яка ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року була задоволена частково.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання недійсним протоколу від 11.06.2013 про створення ліквідаційної комісії щодо Споживчого товариства та скасування рішення Департаменту ХМР про ліквідацію Споживчого товариства (а.с. 1-3).

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за її позовною заявою, виходив із того, що вимогу про визнання недійсним протоколу Споживчого товариства належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в поряду іншого судочинства.

Пунктом 3 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу (надалі ГПК України) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватись поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 Господарського кодексу України (надалі ГК України), згідно з якою корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа.

При цьому норма пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо).

Отже, суд першої інстанції зробив висновок про підсудність вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним протоколу Споживчого товариства господарському суду з огляду на його корпоративний характер з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Вимога про скасування рішення Департаменту ХМР про ліквідацію Споживчого товариства є похідною від вимоги про визнання недійсним протоколу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 19 КАС адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Враховуючи приватно - правовий характер спору стосовно дійсності протоколу Споживчого товариства і похідний характер вимоги про скасування рішення Департаменту ХМР про ліквідацію Споживчого кооперативу, у суду першої інстанції не було підстав для застосування п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України та відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний