Провадження №2/193/131/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

18 лютого 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кащук Д.А.,

при секретарі судового засідання - Ратушній В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради у місті ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі в її вихованні.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за час їхнього спільного проживання як подружжя відповідачка народила від нього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що на теперішній час, через повну психологічну несумісність із відповідачкою, він проживає окремо, а їхній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає разом зі своєю матірю (відповідачем) за адресою: АДРЕСА_1. Стверджує, що згідно спільної домовленості з відповідачем, їх син проводив з позивачем зручний для них час, враховуючи думку відповідача і умови для цього, що давало йому можливості для повноцінного виховання сина. Однак нещодавно відповідач почала чинити йому перешкоди у побаченні з сином, що проявлялось в різкій зміні своєї думки і поведінки стосовно визначення часу для спілкування позивача з сином ОСОБА_5.

Стверджує, що позивач на обліку у лікарів в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Жодних шкідливих звичок не має. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2, має гарні житлово-побутові умови для проживання своєї доньки. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свого сина, спілкуватися з ним, віддаючи тепло і батьківську любов. Звертає увагу суду на те, що жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду сину ОСОБА_4 не існує. Створення перешкод відповідачем у його спілкуванні з їх донькою, порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини.

У звязку з тими обставинами, що він з відповідачем не може дійти згоди про можливість виховання та спілкування з дитиною, а саме час відвідування сина і кількості часу потрібного для проведення з ним, позивач просить суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у вихованні їхнього спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити такі способи участі позивача у вихованні сина: систематичні побачення щотижня в суботу та неділю з 8.00 ранку суботи до 20.00 годин неділі та інший вільний для нього та сина час, а саме серед тижня в любий день після школи та занять сина з можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо, при цьому спілкування повинно бути погоджено з позивачем і враховувати його інтереси.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити з урахуванням висновку виконкому Довгинцівської районної в місті про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, 28.04.2012 року.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог, зазначених в позовній заяві заперечує, вказуючи при цьому що її син за віком не може спілкуватись з батьком за способом, заявленим позивачем. Зазначила, що не заперечує щодо зустрічі батька з сином, але наполягає на їх впорядкуванні. В той же час щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 з урахуванням висновку виконкому Довгинцівської районної в місті про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, 28.04.2012 року не заперечує.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради у м.Кривому Розі в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається від нього заява про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечує та підтримує висновок виконкому Довгинцівської районної в місті про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, 28.04.2012 року (а.с.36).

Суд, вислухавши присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право на безперешкодне спілкування (ст. 153 СК України).

Судом встановлено, що 14.08.2010 р. позивач ОСОБА_1, зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2, про що видано Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №174885, актовий запис №358 (а.с.6).

За час шлюбу у них народився син ОСОБА_4, 28 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ №385002 актовий запис №389, де батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Як зазначив в позові позивач в теперішній час дитина проживає з відповідачкою, вона усіма можливими способами перешкоджає йому відвідувати дитину та приймати участь у житті сина.

В разі перешкоджання того з батьків хто проживає з дитиною, спілкуватися другому з дитиною та брати участь у її виховання, питання про участь у вихованні того з батьків, хто проживає окремо, від дитини вирішується органом опіки та піклування, який своїм рішенням визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від його виконання зобов'язана відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. ст. 157, 158 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 24.01.2019 року про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зясовано, що дитина проживає разом з матірю, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3. Батьки малолітнього разом не проживають, шлюб розірвано у 2018 році.Мати малолітнього, ОСОБА_2, не заперечує щодо зустрічей батька з сином, але наполягає на їх впорядкуванні. Враховуючи вищезазначене, в інтересах дитини, керуючись статтями 153, 157, 158 Сімейного кодексу України, пунктом 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», виконком Довгинцівської районної в місті ради встановив наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: періодичність зустрічей - щотижня; тривалість зустрічей - з 17.00 п'ятниці до 19.00 суботи, впродовж тижня - за домовленістю з матірю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2; місце зустрічей - без обмежень.

Враховуючи прийняте рішення виконкомом Довгинцівської районної в місті ради від 24.01.2019 року про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та керуючись вимогами ст. 159 СК України, суд вважає за необхідне усунути позивачу перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з боку відповідача.

Позивач ОСОБА_6 має належні житлово-побутові умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання квартири за адресою АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, співмешканки ОСОБА_1, згідно якого санітарно-гігієнічні та житлово побутові умови дозволяють перебуванню малолітньої дитини (а.с. 39).

Судом враховується, що позивач має належні житлово-побутові умови для проживання та розвитку дитини, матеріально забезпечений, суд вважає за необхідне встановити позивачу наступний порядок спілкування, зустрічей та участі у вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 24.01.2019 року: періодичність зустрічей - щотижня; тривалість зустрічей - з 17.00 п'ятниці до 19.00 суботи, впродовж тижня - за домовленістю з матірю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2; місце зустрічей - без обмежень.

Статтею 7 СК України визначається, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч. ч. 1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першої ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням зазначених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтувані, підтверджені поданими доказами, а тому підлягають задоволенню частково з урахуванням висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 24.01.2019 року про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 76, 81, 259 - 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради у місті ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні, задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши спосіб у вихованні та спілкуванні батька з дитиною наступним чином:

-періодичність зустрічей: щотижня;

-тривалість зустрічей: з 17:00 п'ятниці до 19:00 суботи, впродовж тижня - за домовленістю з матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2;

-місце зустрічей: без обмежень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн.80 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 - днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя Д.А.Кащук