Провадження № 2/127/1724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Мельника А.В.

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позові ОСОБА_1 зазначила, що шлюб між сторонами розірвано, неповнолітня дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу періодично, про те на разі вона втратила роботу та не може самостійно утримувати дочку.

В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, вказала, що відповідач в добровільному порядку надає кошти не регулярно лише після її наполегливих звернень. Дитина відвідує школу, потребує коштів на щоденне харчування, одяг, витрати на школу, групу продовженого дня, тощо. Раніше ОСОБА_3 ходила на танці, але зараз вона не в змозі сплачувати за гурток.

Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн щомісячно, вказав, що при спілкуванні з дитиною купуватиме продукти, в разі потреби одяг, даватиме дитині кишенькові гроші. Відповідач не заперечував, що в разі потреби на лікування чи інші непередбачені витрати буде надавати додаткову допомогу на утримання дочки.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження на а.с. 6), яка проживає з матір`ю - ОСОБА_1 (довідка на а.с. 3).

Відповідно до ст. 180 СК України , батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Отже відповідач повинен приймати участь в утриманні неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що докази про існування обставини, які суд приймає до уваги при вирішенні питання про стягнення аліментів ( ст.. 182 СК України), не надані.

Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Суд приймає до уваги обіцянку відповідача, що він при спілкуванні з дитиною купуватиме продукти, в разі потреби одяг, даватиме дитині кишенькові гроші, а в разі потреби надасть кошти на лікування чи інші непередбачені витрати ОСОБА_1 Тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягувати аліменти в розмірі 1500 грн щомісячно.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач було звільнена від його сплати на момент звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 183, 191 СК України, ст. 4-12, 81,141, 258-259, 263-265 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти в розмірі 1500 ( тисячу п`ятсот) грн з подальшою індексацією відповідно до вимог законодавства на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розпорядження ОСОБА_1 починаючи з 03.05.2019 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 коп. 43 гр-ні 60 коп. судового збору в дохід держави .

Рішення може бути оскаржено в Вінницькому апеляційному суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_4 , мешкає в АДРЕСА_2

Суддя О.В. Ан