справа № 355/1766/18 головуючий у суді І інстанції - Лисюк О.Д.
провадження № 22-ц/824/6946/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15 581 грн. 86 коп. за кредитним договором б/н від 01 грудня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою утримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 01 грудня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що з наданої до суду анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив свою згоду на укладення договору. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення в анкеті-заяві про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згодний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами кредитного договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку зі строком дії до 09/18. Після отримання картки відповідач здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримав кредитні кошти з власної ініціативи. Вказані дії відповідача свідчать про укладення сторонами кредитного договору. При укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, а саме баланс станом на дату укладення кредитного договору та всі операції за кредитною карткою. Всі операції за кредитним договором, а також те, як проводилися нарахування, чітко відображені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції. Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. Така позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 755/4365/16-ц. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки договір приєднання полягає в тому, що його умови викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, встановивши певним чином згоду на них.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 01 грудня 2014 року станом на 14 листопада 2018 року становить 15 581 грн. 86 коп., яка складається із наступного: 1 089 грн. 80 коп. - тіло кредиту; 4 751 грн. 25 коп. - нараховані відсотки; 8 522 грн. 63 коп. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 718 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що платіжна картка була видана відповідачу, а також не надано відомостей, що підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Згідно заяви позичальника на оформлення картки, розмір кредитного ліміту не визначений, а додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» 30 днів пільгового періоду не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною Довідкою та Прикладами використання кредитних коштів. Позивачем не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «ПриватБанк» не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують те, що позичальник отримав кошти саме у розмірі 4 000 грн.

Так, наявна у матеріалах справи анкета-заява не містить суми бажаного кредитного ліміту, у зв`язку з чим неможливо встановити дійсний розмір наданих відповідачу кредитних коштів. У заяві також не зазначено, який вид банківської картки виявив бажання отримати позивач і яку з картку видано ОСОБА_1 Жодних доказів отримання банківської картки відповідачем, банк суду першої інстанції не надав.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що з наданої до суду анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив свою згоду на укладення договору. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відсутність підпису відповідача в Умовах, не є підставою вважати, що вони укладені поза межами кредитного договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Після отримання картки відповідач здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримав кредитні кошти з власної ініціативи. Вказані дії відповідача свідчать про укладення сторонами кредитного договору. При укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Всі операції за кредитним договором, а також те, як проводилися нарахування чітко відображені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції. Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Однак, вказані обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав кошти у зазначеному позивачем розмірі. Так, АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки, строку її дії та розміру, наданого позичальнику кредиту, а тому неможливо перевірити розмір нарахованої відповідачу суми боргу, процентів та штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.

Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 221/5089/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, до апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» надав довідку про зміну умов кредитування, довідку про строк дії картки та виписку по кредитному рахунку. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, а саме баланс станом на дату укладення кредитного договору та всі операції за кредитною карткою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На момент подачі позовної заяви, вказані докази були наявні у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому вказані докази у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилається на постанови Верховного Суду від 07 березня 2018 року по справі № 755/18246/15-ц, від 21 березня 2018 року по справі № 441/569/17, від 20 червня 2018 року по справі № 755/4365/16-ц, від 09 липня 2018 року по справі № 202/19403/13-ц, в яких зазначено, що підпис позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку не є обов`язковим. Часткова сплата заборгованості, користування кредитними коштами свідчить про те, що позивальник погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Однак, зазначені АТ КБ «Приватбанк» обставини не є підставою для задоволення позову, оскільки у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної картки та кредиту у розмірі 4 000 грн.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 23 травня 2019 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.