Провадження № 2/638/1327/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Омельченко К. О.

при секретарі - Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з уточненими позовними вимогами про стягнення боргу за кредитним договором, як солідарного боржника ОСОБА_3 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 2 липня 2008 року в сумі 66 975 дол. США 21 центів та вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем по справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 2 липня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», на теперішній час - АТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 , за умовами якого позивач зобов`язався передати позичальнику 39 950 доларів США, а останній взяв на себе зобов`язання прийняти вказані кошти та сплачувати проценти, комісії на умовах визначених договором. За рахунок кредитних коштів ОСОБА_3 придбав нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки та договір поруки з ОСОБА_4 , після розлучення носить прізвище ОСОБА_5 ОСОБА_3 перестав виконувати умови кредитного договору по поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів у зв*язку з чим рішенням фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011р. з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 359 099,97грн. та судові витрати, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 як з поручителя, відмовлено. Тривалий час ОСОБА_3 перебував у місцях позбавленні волі. Крім того, предмет іпотеки не був зареєстрований ОСОБА_3 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що унеможливлює задоволення вимог АТ «УкрСиббанк» за рахунок цього майна. Під час укладання ОСОБА_3 з АТ «УкрСиббанк» кредитного договору, договору іпотеки, та договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , Відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , надала свою згоду, як дружина позичальника, на укладанням ним кредитного договору та договору іпотеки. Таким чином, грошові кошти, отримані ОСОБА_3 за кредитним договором під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_2 , стали об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, кредитний договір був укладений ОСОБА_3 в інтересах сім`ї та кредит був витрачений ОСОБА_3 за цільовим призначенням - на придбання квартири, що відповідало наміру подружжя на придбання нерухомого майна для сім`ї. Оскільки ОСОБА_3 використав кредит в інтересах сім`ї, тому дружина позичальника ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність за неповернення боргу на підставі ч. 4 ст. 65 СК України. Позивач вважає, що припинення шлюбних відносин (розірвання) шлюбу не є підставою для припинення солідарного обов`язку для ОСОБА_2 , як солідарного боржника позичальника та не припиняє права спільної сумісної власності подружжя стосовно майна, набутого під час шлюбу. Таким чином, позивач має право вимагати з Відповідача, як солідарного боржника ОСОБА_3 повернення всієї заборгованості за Кредитним договором, сума якої станом на 17.12.2012 р. становить 66 975 дол. США 21 цент ( шістдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) дол. США 21 центів, з яких: 34095 дол. США 20 центів заборгованість за кредитом; 5280 дол. США 30 центів прострочена заборгованість по поверненню кредиту; 23852 дол. США 81 центів прострочена заборгованість по сплаті процентів, 709 дол. США 21 цент. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3037 дол. США 69 цент. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

10.10.2012р. провадження у справі було відкрито.

24.12.2012р. позивачем подана уточнена позовна заява

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2013р. позов задоволено.

07.11.2017р. відповідачем ОСОБА_3 подана заява про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2017р. залишена без задоволення.

17.01.2018р. відповідачем ОСОБА_2 подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.09.2018р. скасовано заочне рішення від 14.05.2013р. та призначено розгляд справи в загальному порядку.

06.12.2018р. представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 поданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011р. в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 було відмовлено, тобто вказаним рішенням встановлено, що сторонами за кредитним договором № 0 від 02.07.2008р. є АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 , єдиним боржником є ОСОБА_3 , сума боргу за вказаним договором складає 335 278,67 грн., а також ОСОБА_2 не має жодних обов*язків щодо вказаного договору. Також, відповідач зазначила, що шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано та рішенням суду встановлено, що шлюбні відносини припинені з липня 2008року. Таким чином, відсутній предмет спору та підстави звернення позивача до суду.

14.01.2019р. представником відповідача подана відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач помилково вважає, що відсутній предмет спору, оскільки рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011р. стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 359 099,97грн. та було відмовлено в задоволенні позовних вимог до до ОСОБА_5 як поручителя на підставі не підписання нею договору поруки, тобто ніяких фактів стосовно відсутності солідарного обов*язку вказаним рішенням не встановлено. Окрім того, позивач, звертаючись до суду з позовом, наголошував, що позовні вимоги обґрунтовуються ст.ст. 60,61,65 СК України та ст.ст. 11,543 ЦК України, а саме, що отримані позивальником кошти є спільною сумісною власністю подружжя та кредит чоловік відповідача використав в інтересах сім*ї, тому дружина позичальника несе солідарну відповідальність за повернення боргу на підставі ч.4 ст. 65 СК України, а припинення шлюбних відносин не є підставною для припинення солідарного обов*язку сторін та не припиняє права спільної сумісної власності подружжя стосовно майна, набутого під час шлюбу. Також представник позивача зазначив, що з прийняттям рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова зобов*язання за кредитним договором не припинилися, а за умовами договору банк продовжує нараховувати проценти.

23.04.2019р. представником позивача подана заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути заборгованість з відповідача саме в іноземній валюті в розмірі 66 975,21 доларів США.

13.06.2019р. представником представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 поданий відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому зазначено, що по суті вказана заява є заявою про збільшення позовних вимог, а позивачем не сплачений судовий збір та дана заява не підписана уповноваженою особою, тому є такою, що подана з порушенням вимог закону.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав доводи, які зазнечені у відзиву на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та відповідачем цей факт не заперечується, що 2 липня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», на теперішній час - АТ «УкрСиббанк», був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 , за умовами якого позивач зобов`язався передати позичальнику 39 950 доларів США, а останній взяв на себе зобов`язання прийняти вказані кошти та сплачувати проценти, комісії на умовах визначених договором, що підтверджується копією вказаного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки та договір поруки з ОСОБА_4 , після розлучення носить прізвище ОСОБА_5

ОСОБА_3 перестав виконувати умови кредитного договору по поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів, що встановлено рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011 року, яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 359 099,97грн.

Вказаним рішенням суду АТ «УкрСиббанк» було відмовлено в стягненні суми боргу за кредитним договором з ОСОБА_2 , як з поручителя.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2011р. встановлено, що згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 63 від 14.04.2011р. підписи ОСОБА_2 у договорі поруки № 213722 від 02.07.2008р. виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою , з наслідуванням її справжнього підпису.

Доводи представника позивача стосовно того, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на підставі ст..ст. 60,61,65 СК України та ст..ст. 11,543 ЦК України, тому як грошові кошти, отримані ОСОБА_3 за кредитним договором під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_2 , стали об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, кредитний договір був укладений ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, оскільки кредит був витрачений ОСОБА_3 за цільовим призначенням - на придбання квартири, що відповідало наміру подружжя на придбання нерухомого майна для сім`ї. Та те, що отриманий кредит ОСОБА_3 використав в інтересах сім`ї, тому дружина позичальника ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність за неповернення боргу на підставі ч. 4 ст. 65 СК України, а припинення шлюбних відносин не є підставною для припинення солідарного обов*язку сторін та не припиняє права спільної сумісної власності подружжя стосовно майна, набутого під час шлюбу суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Під час укладання кредитного договору, договору купівлі-продажу квартири та договору іпотеки, ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , тому нею була надана згода на вчинення вказаних правочинів.

Відповідно до правової позиції, викладений Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане виключно в інтересах сім`ї, а зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, виникає в разі визнання за подружжям права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за договором.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що право спільної сумісної власності на отримані ОСОБА_3 кредитні кошти не визнавалось.

Оскільки за невиконання умов договору передбачена відповідальність саме ОСОБА_3 , як боржника за кредитним зобов`язанням, позивачем не доведено сумісне використання відповідачем кредитних коштів в інтересах сім`ї, сам факт перебування у шлюбі та надання згоди одним із подружжя на укладення договору не є підставою для солідарної відповідальності, за відсутності доказів щодо сумісного використання отриманих коштів в інтересах сім`ї суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ « УкрСиббанк» до ОСОБА_7 .

Окрім того, суд зазначає, що згідно кредитного договору, цільове призначення використання кредитних коштів для задоволення особистих потреб.

Таким чином, суд вважає, що до ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ст. 511 ЦК України, не несе відповідальність за невиконання її колишнім чоловіком зобов`язань за кредитним договором, оскільки договором кредиту не передбачено солідарної відповідальності ОСОБА_2 перед АТ «УкрСиббанк» по боргам ОСОБА_3 .

Згідно до ст.. 141 ЦПК України судом у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 19, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 23.09.2019 року.

Суддя