Ухвала

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 484/47/17

провадження № 61-10098ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана заявником постанова прийнята Миколаївським апеляційним судом 11 березня 2019 року. Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Таким чином, останнім днем оскарження є 10 квітня 2019 року.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою через засоби поштового зв`язку 17 травня 2019 року, тобто з пропуском строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що заявник часто хворіє.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналіз причин, вказаних в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження свідчить, що вони не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано жодних доказів отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, заявнику слід надати суду належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповноважними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявником не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію, та перебувала на лікуванні. Предметом позову є захист її сімейних та житлових прав, а саме вирішення сімейного спору про поділ майна подружжя та захист її права на житло. Заявник є малозабезпеченою особою, на даний час перебуває у скрутному матеріальному стані. На підтвердження вказаного заявником надано: довідку від 17 травня 2019 року № 1132, видану Первомайським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду Управління Миколаївської області. Розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує п`ять відсотків розміру річного доходу заявника, що фактично позбавляє заявника можливості захисту своїх прав.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає, що клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар