Справа № 357/9830/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору дарування від 18.12.1996 року. Позивач як спадкоємець першої черги бажала оформити свої спадкові права та 19.04.2019р. звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б. з заявою про прийняття спадщини. Однак оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки на спадкову квартиру накладено арешт, на підставі постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області вх. № 1255/2-41, 28.03.2008р., р.97 ст.195. Об`єктом обтяження при цьому вказано 1 / 4 частина вказаної квартири, власником якої зазначено невідому особу ОСОБА_3 , а тому позивач просить суд звільнити вказане майно з-під арешту.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов.

Відповідач не направив в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.11.2018 року, актовий запис №1953.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , залишилось спадкове майно у вигляді квартири під АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору дарування від 18.12.1996р.

Позивач ОСОБА_1 приходиться дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується зібраними матеріалами справи (а.с.14).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідка № 172648088 від 04.07.2019р. сформована нотаріусом Кушнір Н.Б. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 28.03.2008р. за №6892707 реєстратором: Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області вх. № 125572/2-41, 28.03.20088р., р.97 ст.195. Об`єктом обтяження при цьому вказано 1 / 4 частина цієї квартири, власником якої зазначено ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Згідно листа начальника МВ ДВС Соколовського О.В. від 15.08.2019 року №57746,

вказано, що підставою вказаного вище обтяження 6892707 є Постанова державного виконавця про арешт майна боржника АК №624230 від 19.03.2008рн. вх. № 1255/2-41, 28.03.2008 щодо накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: 1 / 4 частини квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до даних спецпірозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби перебував на примусовому виконанні виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач суду пояснила, що вона як спадкоємцець після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б. з заявою про прийняття спадщини, після чого була заведена спадкова справа. Однак надалі з`ясувалось, що оформити свої спадкові права не має можливості, оскільки на квартиру накладено арешт. Особа на ім`я ОСОБА_3 позивачу не відома. Крім того, є безперечні дані, що власником квартири АДРЕСА_3 був ОСОБА_2 , а обтяжено майно ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 . Намагаючись з`ясувати причини безпідставної реєстрації обтяження на майно покійного чоловіка та з проханням зняти обтяження, позивач звернулась з відповідним заявами до начальника Білоцерківського МВ ДВС. Відповідно до листа Білоцерківського міського відділу ДВС від 02.08.2019р. № 52850 їй було повідомлено, що дійсно накладення арешту на підставі постанови МВ ДВС мало місце та з метою об`єктивної та всебічної перевірки викладених у моєму зверненні фактів ними зроблено запит до нот контори - реєстратора обтяження, що не дало позитивного результату. Позивач зазначає, що ДВС фактично визнала, що 28.03.2008р. ними була винесена постанова про арешт належної боржнику ОСОБА_3 1 / 4 частини квартири, і тут же вказує, що це ніби кв. АДРЕСА_1 В той же час, з інформаційної довідки № 172648088 з Держреєстру вбачається, що боржнику ОСОБА_3 належить частка в квартирі АДРЕСА_4 не АДРЕСА_3 ) цього ж будинку.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з майна, оскільки позивач бажає прийняти спадщину та оформити свої спадкові права, має місце помилкове внесення в Єдиний Державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження квартири, що належить ОСОБА_2 та іншого способу захисту прав позивача не існує.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст..ст. 49,59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартира, 1 / АДРЕСА_5 , шляхом вилучення (скасування) запису про обтяження, зареєстрованого 28.03.2008 за №6892707 реєстратором Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підстава виникнення обтяження постанова вх.№1255/2-41, 28.03.2008, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області, р.97 ст.195.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.10.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола