Номер провадження: 22-ц/813/4553/19
Головуючий у першій інстанції Ляняченко В.О.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Погорєлової С.О., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районний суд м. Одеси від 14 січня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно , починаючи з дати подання позову та довічно.

30.11.2018 року, позивач, скориставшись своїм правом збільшила позовні вимоги та просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та довічно стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на її лікування сумою 1000 гривень щомісячно, а також стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти сумою 3138 гривень - в рахунок покриття витрачених коштів на її лікування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачем вони проживають окремо. В силу свого похилого віку, поганого почуття, а також в силу того, що вона має низку хронічних захворювань та є інвалідом першої групи потребує сторонньої допомоги та значних витрат на лікування. Відповідач є її сином та має обов`язок з її утримання, однак його не виконує, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Київського районний суд м. Одеси від 14 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ), третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ) , про стягнення аліментів на утримання матері та додаткових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти, у розмірі 1/6 частки доходів ( заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову - 22.08.2018 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати, понесені у зв`язку із витратами на лікування у розмірі 3138 (три тисячі сто тридцять вісім) грн.00 коп.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог пов`язаних із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 гривень

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Київського районний суд м. Одеси від 14 січня 2019 року та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнуи з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти, у розмірі 1/4 частки доходів ( заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позову - 22.08.2018 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на лікування у розмірі 1000 грн. починаючи з дня подання позову - 22.08.2018 року і довічно.

У частині задоволення судом позовних вимог пов`язаних зі стягненням з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати, понесені у зв`язку із витратами на лікування у розмірі 3138 (три тисячі сто тридцять вісім) грн.00 коп. - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження останнього серії VI -УР НОМЕР_4 виданим 20.07.1964 року Ленінським РАГС м.Одеси ( а.с.19) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_5 виданим 17.06.1959 року Ленінським РАГС м.Одеси

ОСОБА_1 є людиною похилого віку, пенсіонером та має інвалідність першої групи «А», причина інвалідності - загальне захворювання та потребує стороннього догляду. Пенсія, розмір якої становить в середньому 2700 гривень на місяць позивачу виплачується по інвалідності, що підтверджено відповідною довідкою від 17.07.2018 року за №3496 (а.с.10). Разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 дочка позивача, ОСОБА_5 - онук позивача та син ОСОБА_6 , який у квартирі зареєстрований але мешкає зі своєю родиною дружиною та дітьми за іншою адресою ( а.с 9).

Позивачка на підтвердження свого стану здоров`я надала суду відповідні докази, а саме виписки з медичних карток, які містяться в матеріалах справи. Також позивачем надано суду докази понесених нею витрат на покупки ліків на суму 6275 гривень, що є додатковими витратами на її лікування. Тобто позивачем доведено факт наявності потреби в її утриманні у зв`язку з її непрацездатністю та її утримання з боку саме сина ОСОБА_2 , оскільки її дочка ОСОБА_3 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, також вона є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1452 гривень на місяць про свідчить довідка від 17.07.2018 року за №3498 ( а.с. 26), а також отримує соціальну допомогу щомісяця в середньому 205,95 гривень, що підтверджено довідкою від 17.07.2018 року за №1726 ( а.с.27)

В свою чергу з боку відповідача надано виписку із медичної амбулаторної картки про стан його здоров`я, в якій також зазначено, що останній має низку захворювань, надано копію трудової книжки з якої вбачається, що 28.08.2017 року ОСОБА_6 звільнився та на даний час офіційно не працевлаштований.

Ст.51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч.1 ст.172 СК повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Згідно з частиною 3 ст.172 СК України, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, нікчемних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Ст.203 СК визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У відповідності до ч.1,2 ст. 205 СК суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін; при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд наголошує, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, які встановлені судом та аналізуючи у сукупності законодавство, яким врегульовані правовідносини пов`язані із обов`язком дітей піклуватися про батьків та утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що позивач, яка є матір`ю відповідача є людиною похилого віку і у силу віку є непрацездатною особою яка, має низку захворювань та є інвалідом першої групи, враховуючи розмір її доходів, потребує додаткового утримання.

Приймаючи до уваги розмір доходу позивача, факт її непрацездатності у зв`язку із досягненням пенсійного віку та наявності в силу захворювання інвалідності першої групи, суд вважає доведеним, обґрунтованим та справедливим розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати на утримання позивача у розмірі 1/6 частини доходів ( заробітку) щомісячно, з часу звернення позивача до суду із відповідним позовом та довічно.

Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

За станом свого здоров`я та як підтверджено довідкою МСЕК позивач потребує стороннього догляду. На лікування з боку позивача було витрачено грошові кошти на придбання відповідних лікарських засобів на суму 6275 гривень, що підтверджено документально, половину з якої, а саме 3138 гривень належить стягнути з відповідача

Право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина ( стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Судом встановлено, що позивачка батьківських прав не позбавлялася, від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина - відповідача у справі не ухилялася, дійсно є непрацездатною особою, і такою, що потребує матеріальної допомоги.

При розгляді розміру утримання судом також враховані доходи відповідача, доходи позивача, наявність у позивача другої дитини дочки ОСОБА_3 , до якої не було заявлені позовні вимоги.

Таким чином, суд обґрунтованого дійшов висновку про необхідність надання позивачці з боку відповідача матеріальної допомоги у вигляді аліментів, розмір яких, з урахуванням вищевикладених обставин та наявності іншої працездатної дитини встановлюється судом у 1/6 частини від усіх доходів відповідача з дня подання позову і довічно.

Що стосується додаткових витрат суд умотивовано прийняв факт понесених витрат у вигляді придбання ліків у розмірі 6275 гривень, половина з яких ( враховуючи наявність іншої дитини) підлягає стягненню з відповідача як доведений.

Правильним є висновок суду щодо необґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 щомісячних витрат додаткових на лікування у розмірі 1000 грн. оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що такі витрати обов`язково будуть понесені надано не було.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що висновки суду не відповідають нормам матеріального права, суперечать обставинам справи та вимогам діючого законодавства, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районний суд м. Одеси від 14 січня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді М.М. Драгомерецький

С.О. Погорєлова