ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м.Харків

Справа № 617/725/18

Провадження № 22-ц/818/4501/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Державна казначейська служба України,

Міністерство фінансів України,

Головне управління Національної поліції в Харківській області,

Прокуратура Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Харківській області, прокуратури Харківської області на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року у складі судді Глоби М.М. по справі №617/725/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури.

В обґрунтування позову зазначає, що вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року вона визнана невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи з розрахунку 3 723 грн. 00 коп. за 22 місяці 4 дні перебування під слідством та судом їй підлягає відшкодуванню шкода у розмірі 82 386 грн. 00 коп.

Такий розмір моральної шкоди є мінімальним та має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності.

Крім того, у ході досудового розслідування працівниками міліції порушувались її процесуальні права, гарантовані їй КПК України та Конституцією України. Вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у психологічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу, оскільки звинувачувалась в злочині, якого ніколи не скоювала.

Вона звинувачувалася у розтраті товарів, які їй були ввірені та перебували у її віданні, а також не внесення у касу грошових коштів за їх реалізацію, а тому 10 липня 2013 року вона була звільнена з роботи та до вересня 2015 року не змогла ніде працевлаштуватися, оскільки місто Вовчанськ - невеличкий населений пункт та чутки про скоєний нею з корисливих мотивів кримінальний злочин швидко поширились між роботодавцями та його мешканцями. Їй всюди відмовляли в працевлаштуванні, що призвело до позбавлення її нормального і достойного життя, реалізації її звичок і бажань. Весь цей час їй доводилося жити за рахунок своїх дітей.

У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності з 10 липня 2013 року по 10 вересня 2015 року знаходилася без роботи, їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 26* 3723 грн. = 96 798 грн.

Кримінальне переслідуванням внесло суттєві корективи до її звичайного життєвого укладу, які носили для неї негативний характер. До цього часу сусіди, з якими у неї були добрі сусідські взаємини перестали вітатися, багато знайомих робили вигляд, що її не помічають.

Починаючи з серпня по грудень 2013 року необхідні слідчі дії по кримінальному провадженню не проводились.

Наслідком неправомірних дій слідчого СВ Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області та прокурора прокуратури Вовчанського району Харківської області стало порушення її процесуальних прав. Вона пережила ряд морально-психологічних страждань - стрес, відчувала страх за свою долю, протягом тривалого періоду часу її нормальні життєві зв`язки були порушені, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральну шкоду, спричинену неправомірними діями працівників органу досудового слідства та прокуратури оцінює в 800000 грн.

Просить стягнути з Державного Казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь96 078 грн. матеріальної шкоди та 882 386 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області заперечував проти позову. Досудове розслідування по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 191 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0000724 здійснювалось працівниками міліції Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області. Працівниками слідчих підрозділів ГУ НП в Харківській області досудове розслідування не здійснювалось. Позивачем подано позов до неналежного відповідача, оскільки ГУ НП в Харківській області не є правонаступником органів внутрішніх справ України. Головне управління Міністерства внутрішніх справ з 07 листопада 2015 року знаходиться у стані припинення. Доказів вчинення будь-яких неправомірних дій з боку ГУ НП в Харківській області позивачем не наведено.

Відповідач Прокуратура Харківської області позов не визнав. Позивачем не надано доказів, що в період з 10 липня 2013 року по 10 вересня 2015 року вона не працювала з вини відповідачів. Твердження позивача про порушення її прав гарантованих КПК України та Конституції України не відповідає дійсності. Захист інтересів ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового розгляду здійснював адвокат ОСОБА_2 Е.А. Крім того, умовами виникнення права на відшкодування шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності передбачені ст. 1176 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 31 березня 2014 року позивач повідомлена про підозру, 15 січня 2015 року вироком Вовчанського районного суду Харківської області, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року її визнано невинуватою та виправдано. Отже вона перебувала під слідством та судом з 31 березня 2014 року по 28 травня 2015 року. При цьому при розрахунку у якості розрахункової величини підлягає застосуваню 1600 грн., а не мінімальна заробітна плата у розмірі 3723 грн.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач перебувала під слідством та судом на протязі 13 місяців 28 днів, була змушена докладати додаткових зусиль для підтвердження та доведеності своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину та виходячи з вимог чинного законодавства мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 58 018 грн. 08 коп. Однак, враховуючи фактичні обставини справи, визначений законодавством мінімальний розмір на відшкодування шкоди бути збільшений до 100 000 грн. Позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано доказів, що вона втратила заробіток та інші грошові доходи саме внаслідок її притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди змінити та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 800000 грн.

При визначенні розміру відшкодування шкоди судом не були враховані ті моральні страждання, які довелося їй пережити внаслідок порушення її прав незаконними діями органу дізнання, досудового слідства і прокуратури.

Внаслідок нервових стресів, переживань, потрясінь, сорому, несправедливості, приниження, безпорадності, відсутності коштів, які вона пережила під час її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, стан її здоров`я погіршився, що вплинуло на появу у неї онкологічного захворювання.

В апеляційній скарзі ГУ НП в Харківській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Досудове розслідування здійснювалось працівниками СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області. Співробітниками ГУНП в Харківській області досудове розслідування відносно позивачки не здійснювалось, оскільки ГУНП в Харківській області взагалі на той час не існувало.

СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області перебуває у стані припинення, але діє Ліквідаційна комісія Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області, яка і повинна була бути належним відповідачем по справі.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши її до 58018 грн. 08 коп.

Позивач перебувала під слідством і судом 13 місяців 28 діб та, з посиланням на установлену Законом України «Про Державний бюджет України» мінімальну заробітну плату в сумі 4173 грн., мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 58018 грн. 08 коп.

Висновки суду щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди у розмірі, який вдвічі перевищує встановлений відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є необгрутнованим та підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн. не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 ГУ НП у Харківській області просить залишити її без задоволення.

ОСОБА_3 не надано доказів спричинення їй моральної шкоди.

Сама по собі наявність виправдального вироку по кримінальній справі у відношенні позивача не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство фінансів України просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Не зазначення у резолютивні частини судового рішення відомостей про суб`єкта його виконання не відповідає вимогам закону.

Не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законом порядок виплати відповідних коштів.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 21 травня 2013 року по 10 липня 2013 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із СПДФО ОСОБА_4

24 липня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 191 КК України внесені слідчим Вовчанського РВ ГУ МВС України в Харківській області за № 0000724.

31 березня 2014 року слідчим СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області за погодженням з прокурором прокуратури Вовчанського району Харківської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. В цей же день обвинувальний акт відносно позивача та направлений для розгляду до Вовчанського районного суду.

Вироком Вовчанського районного суду від 15 січня 2015 року ОСОБА_1 визнана невинуватою і виправдана у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року вирок суду від 15 січня 2015 року залишено без змін.

Статтями 55, 56 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, передбачено також статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з цією статтею шкода відшкодовується незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування цієї шкоди визначається законом.

Таким законом є Закон України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР).

Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті 1 Закону № 266/94-ВР).

Згідно зі статтею 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до пунктів 1, 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР відшкодуванню громадянинові підлягає заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Статтею 4 Закону № 266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто Законом № 266/94-ВР передбачено, що розрахунковою величиною для визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом є мінімальний розмір заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18).

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 31 березня 2014 року вручено ОСОБА_1 31 березня 2014 року. Виправдовуваний вирок суду набрав сили після перегляду судом апеляційної інстанції 28 травня 2015 року, тобто період перебування під слідством та судом становить 13 місяців 28 днів. Отже виходячи з мінімальної заробітної плати на час розгляду справи судом у сумі 4 173 грн. обґрунтовано розраховано мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 58 018 грн. 08 коп., який у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок кримінального переслідування вона пережила ряд морально-психологічних страждань, перебувала у постійно пригніченому стані протягом тривалого періоду часу її нормальні життєві зв`язки були порушені, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості та враховуючи тривалість кримінального переслідування, тяжкість злочину, щодо якого було пред`явлено обвинувачення, ступінь душевних стражданнях, їх тривалість, порушення звичайного режиму життя позивача суд дійшов вірного висновку про збільшення мінімального розміру моральної шкоди, встановленого законом та стягненню 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин апеляційна скарга прокуратури Харківської області задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано доказів щодо спричинення їй моральної шкоди саме у визначеному нею розмірі- 800000 грн., тобто майже у 14 раз більшому, ніж визначений законом мінімальний розмір відшкодування.

Злочин, щодо якого здійснювалось кримінальне провадження, належить до злочинів середньої тяжкості. До ОСОБА_1 запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням пересування(тримання під вартою, домашній арешт тощо) не застосовувались.

Доказів щодо порушення її прав під час здійснення досудового розслідування постанов слідчих суддів щодо визнання неправомірними дій слідчого, притягнення до відповідальності працівників органів досудового розслідування, прокуратури позивачкою не надано.

Посилання на листи до прокуратури Харківської області та Генеральної прокуратури України не є беззапереченим доказом порушення прав ОСОБА_1 . З тексту цих листів вбачається, що до органів прокуратури адвокатом позивачки - Мамедовим Е.А. здійснено відповідне звернення з питань, на його думку, неналежного досудового розслідування кримінального провадження. Між тим, встановлених обставин порушення вимог закону ці відповіді не містять. Факт звернення до прокуратури беззаперечно не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 та наявність підстав збільшення розміру відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин підстав для збільшення відшкодування не вбачається, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Заперечуючи проти позову ГУНП у Харківській області зазначає, що ними не порушувались права позивачки, оскільки досудове розслідування здійснювалось працівниками СВ Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області; ГУНП в Харківській області на час кримінального пересування ОСОБА_1 не існувало та вони не є правонаступниками СВ Вовчанського РВ ГУМВС України.

З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування кримінального провадження №000724 є СВ Вовчанського РВ ГУМВС України, саме цим органом здійснювались слідчі дії.

У ЄРДСР дане кримінальне провадження зареєстровано 31 березня 2014 року. Вирок суду винесено 15 січня 2015 року. ГУНП в Харківській області створено 07 листопада 2015 року, тобто вже після закінчення досудового слідства та розгляду справи за обвинувачення ОСОБА_1 .

Рішенням суду кошти безпосередньо з рахунків ГУНП в Харківській області не стягнуто, а тому вважати, що рішення суду порушує їх права та підлягає скасуванню- не можна.

Доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Харківській області, прокуратури Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко