Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" лютого 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участі секретаря судового засідання Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.01.2019 року позов ОСОБА_1 до ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Визнано наказ (розпорядження) ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» №8044 від 29.11.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3 ст.36 КЗпП України незаконним та скасувано його. Поновлено ОСОБА_1 на посаді охоронника ІІ розряду відділу охорони «СМБ» Державне підприємство «Маріупольський морський торгівельний порт» з 30.11.2016 року. Стягнуто з ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.11.2016 року по день ухвалення рішення в розмірі 79129,20грн. Стягнуто з ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40грн. за вимоги немайнового характеру та 791,29грн. за вимоги майнового характеру.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.02.2019 року виправлено допущену описку у судовому рішення та абзац пятий резолютивної частини викладено в наступній редакції: Стягнути з ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.11.2016 року по 30.11.2017 року в розмірі 79129,20грн.

29 січня 2019 року позивач та його представник ОСОБА_2 подали заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11691,00грн.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали заяву в повному обсязі.

Відповідач в особі представника ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки це питання було вирішено судом під час винесення рішення. Також додала, що беручи до уваги складність справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, співмірність витрат, розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею ст.246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст.140 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У відповідності до вимог ч.8 ст.140 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою адвоката ОСОБА_2

З опису робіт наданої правничої допомоги від 28.01.2019 року та акту прийняття-передачі правничої допомоги від 28.01.2019 року, вбачається, що розмір витрати на правову допомогу складає 11691,00грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, а також ціну позову і значення справи для позивача, те, що представником позивача до початку судових дебатів було заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та протягом пяти днів після ухвалення рішення суду таким було подано докази понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню частково, у відповідності до вимог ч.1 ст.140 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволені частково, а саме за період з 30.11.2016 року по 30.11.2017 року в розмірі 79129,20грн., в той час як позивач просив стягнути вказані витрати за весь період вимушеного прогулу, тобто з 30.11.2016 року по день винесення рішення суду, тобто до 25.01.2019 року.

Розмір середнього заробітку за період з 30.11.2016 року по день винесення рішення, а саме 25.01.2019 року, складав би 171794,40грн.: 37,60грн. (середньогодинна заробітна плата) х 4569 (робочих годин за вказаний період).

Отже, позовні вимоги задоволені на 46%: 79129,20грн. (розмір задоволених вимог)*100%/ 171794,40грн.(розмір заявлених вимог).

Таким чином, понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5377,86грн. (46% * 11691,00грн./100%).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 270, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Маріупольський морський торгівельний порт» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, витрати на правничу допомогу в розмірі 5377,86грн. (пять тисяч триста сімдесят сім гривень вісімдесят шість копійок).

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко