Справа № 452/1334/17 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/811/723/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Львів

Справа №452/1334/19

Провадження № 22ц/811/723/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_3

на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Самборі 11 грудня 2018 року (суддя Пташинський І.А.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Погірцівської сільської ради Самбірського району, про усунення перешкод та стягнення шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 знести встановлену огорожу висотою 2,9 м навпроти його (позивача) житлового будинку у с.Погірці Самбірського району Львівської області, та встановлення огорожі висотою не більше 1,5 м, у відповідності до будівельних норм; стягнення з ОСОБА_1 на його користь 5 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідач проживає по сусідству у власному житловому будинку АДРЕСА_3 . В травні 2017 року відповідач з південної сторони його (позивача) будинку встановив огорожу з плит висотою 1,7 м довжиною 27 м. 23 травня 2017 р. відповідач наростив металевими плитами огорожу до 2,9 м. Стверджує, що таке самочинне будівництво огорожі закрило доступ сонячного світла через вікна до кімнат його (позивача) житлового будинку, оскільки вказана огорожа перешкоджає доступу сонячного світла до будинку та затінює вікна, порушуючи інсоляцію належних йому приміщень будинку. Встановлення суцільної огорожі висотою 2,9 м є порушенням вимог Правил забудови, які передбачають, що висота огорожі між сусідами не повинна бути більшою 1,5 м. Вказує, що згоди на встановлення вищевказаної огорожі відповідачу не давав. Внаслідок незаконних дій відповідача порушилися його нормальні життєві зв`язки, він змушений знаходитися вдома із постійним страхом за майно та життя і здоров`я рідних, відчуває постійний душевний дискомфорт. Завдану йому моральну шкоду оцінює у 5 000 грн. Просить позов задовольпити.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.Вказує, що згоди на встановлення вищевказаної огорожі відповідачу не надавав. Стверджує, що незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 грн. Встановлений паркан порушує вимоги п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «БЛАГОУСТРІЙ ТЕРИТОРІЙ» - висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м на межі з вулицею.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2014 року, виданого державним нотаріусом Рудківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 є спадкоємцем житлового будинку АДРЕСА_2 , після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28009102 від 13 жовтня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_3 має у приватній власності 1/1 житлового будинку №40 за вказаною адресою .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 17 вересня 1996 року №2, ОСОБА_5 на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 0,6114 га в межах згідно з планом, які розташовані на території с. Погірці, Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, для ведення особистого підсобного господарства.

Із акту комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 8 травня 2017 року вбачається, що комісія за зверненням жителя с.Погірці ОСОБА_3 розглядала конфлікт із сусідом ОСОБА_6 , який монтує огорожу висотою 3м, створює тінь на житловий будинок ОСОБА_3 Комісія встановила не демонтовувати огорожу до вирішення спору судом. Акт підписаний членами комісії та ОСОБА_3 В акті також наявний підпис ОСОБА_6 із припискою: «Рішення суду є затверджене 27 грудня 2016 року. Дію за рішенням суду.»

Згідно акту Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 13 травня 2017 року комісія повторно прибула по заяві ОСОБА_3 , та встановила, що відповідач наварював залізні стовпчики на огорожі, яка має висоту 1,70 см. Кількість стовпчиків - 17 шт. висотою 2,90 м (загальна висота). Будинок ОСОБА_3 знаходиться з північної сторони, а паркан з південної. Дозволу на наварювання стовпчиків на паркан у ОСОБА_1 не було, тому заборонили продовжувати роботу. Огорожа зроблена з азбестових плит висотою 1,70 м і довжиною 27 м. Довжина від огорожі позивача 4,70 м, від огорожі до гаражу - 1,80 м, від огорожі до літньої кухні - 1м.

Відповідно до акту комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 23 травня 2017 року, комісією перевірено встановлення паркану. ОСОБА_6 22 травня 2017 року повідомив голову сільської ради про заключення суду. Паркан повністю наварив на залізні стовпчики висотою 2,90 м і довжиною 25 м.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 року визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_5 та ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом перенесення вуликів та викорчування дерев, у відповідності з якою: позивач ОСОБА_5 відмовляється від наступних позовних вимог: стягнення з відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 10 000 грн.; викорчовування плодових дерев: шість яблунь, однієї черешні та однієї груші, насаджених на земельній ділянці на АДРЕСА_3 на відстані 2 м від межі ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався: перенести вулики у кількості 10 штук зі своєї земельної ділянки на відстань 300 м від земельної ділянки ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , до 1 квітня 2017 року; щорічно обрізати дерева, які створюють тінь, і знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_1 ; викорчувати живий пліт, а також демонтувати сітку від бджіл на межі між їхніми земельними ділянками до 1 квітня 2017 року; встановити загорожу висотою не вище 3 м. між земельними ділянками, що знаходяться на АДРЕСА_3, починаючи від початку вулиці і довжиною 25м.

Обидві сторони зобов`язалися викорчувати малину та інші насадження, що знаходиться на їх земельних ділянках на відстань 2м від межі між земельними ділянками.

Провадження по справі закрито.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 5 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 року залишена без змін.

Суд першої інстанції вірно відхилив твердження ОСОБА_5 , що «мирову угоду між нею та ОСОБА_1 , вона підписувала, але про що там йшла мова не знає», оскільки такі не відповідають обставинам справи, є надуманими і переслідують мету - в будь-який спосіб надати посильну допомогу позивачу, який є сином ОСОБА_5

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частиною 2 ст.152 цього Кодексу встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до п. 3.19* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови в залежності від розміру ділянок, умов інженерного обладнання, інсоляції будинків та територій, інших нормативних вимог, регіональних традицій.

Позивачем не надано доказів того, що органами місцевого самоврядування встановлено обмеження щодо висоти огорожі, а також доказів того, що Погірцівською сільською радою Самбірського району Львівської області було вирішено по суті вищевказаний земельний спір між ним та відповідачем, оскільки Погірцівська сільська рада Самбірського району Львівської області акти комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 8, 13 та 23 травня 2017 року не розглядала і будь-яких рішень з цього приводу не приймала, комісія такими повноваженнями, у відповідності з ч.3 ст.158 ЗК України, не наділена.

Вищевказані акти комісії Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області не доводять твердження позивача про «закриття доступу сонячного світла через вікна до кімнат його житлового будинку», оскільки змонтована відповідачем огорожа висотою 2,9 м перешкоджає доступу сонячного світла та затемнює його вікна, порушуючи інсоляцію належних йому приміщень житлового будинку; немає доступу до кімнат, грядок, паркан робить тінь, в хаті темно, мочар, нічого не родить, діти живуть як в тюрмі», так як такої інформації не містять. Також в даних актах мова йде про дії ОСОБА_6 , а позов подано до ОСОБА_1

Встановлено, що відповідач діяв у відповідності з укладеною та підписаною між ним та суміжним землевласником ОСОБА_5 мировою угодою, яка була визнана ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2016 року і, на час нарощування відповідачем висоти огорожі, вже набрала законної сили.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем не доведено існування порушення його права користування чи розпорядження житловим будинком АДРЕСА_2 , внаслідок зазначених дій відповідача, не доведено неправомірності цих дій відповідача.

Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції вірно відмовив у стягненні з відповідача моральної шкоди у сумі 5 000 грн. за недоведеністю і безпідставністю.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові. Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 травня 2019 року.

Головуючий

Судді