Справа № 466/3900/18 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1810/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яцишина Ореста Васильовича на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року, постановлене у складі головуючого судді Єзерського Р.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат та аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

21 травня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , з участю третьої особи - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат та аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Заявою від 01.04.2019 року позовні вимоги уточнила та просила стягувати з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 аліменти щомісячно у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 додаткові витрати - оплату за навчання в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» у сумі 11 985 грн. 00 коп., що складає 50% від фактично оплаченої суми у розмірі 23 970 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог покликалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 липня 1991 року по 13 лютого 2001 року, коли шлюб було розірвано відділом РАГС Залізничного РУЮ м. Львова, про що зроблено запис за № 53. Від даного шлюбу у неї з відповідачем є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає весь час з нею. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000 року відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх своїх доходів.

На даний момент син повнолітній, навчається на третьому курсі денної форми навчання Інституту ІТРЕ Національного університету «Львівська політехніка» на бюджетній основі. Окрім цього, син навчається у ТОВ «Комп`ютерна академія «ШАГ Львів ПКО» за напрямом «Комп`ютерна графіка та дизайн» на платній основі, що складає 2 550 грн. 00 коп. на місяць.

Також в період з квітня 2018 року по лютий 2019 року за навчання в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» було фактично оплачено ОСОБА_3 23 970 грн. 00 коп. У зв`язку із збільшенням витрат на навчання в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» та враховуючи, що з ОСОБА_1 не було стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_3 жодних коштів на утримання, просить стягнути 50% від фактично оплаченої суми у розмірі 23 970 грн. 00 коп., а саме 11 985 грн. 00 коп.

У зв`язку з вищенаведеним, а також зважаючи на те, що син навчається у двох навчальних закладах, можливості працювати не має і потребує матеріальної допомоги на навчання, а їй складно самій в повному обсязі забезпечити утримання і оплату за навчання сина, оскільки на даний момент позивач не працює, тому змушена звернутися до суду за захистом прав сина.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено повністю.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти в користь повнолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.05.2018 року до часу завершення сином навчання у Інституті ІТРЕ Національного університету «Львівська політехніка», але не довше часу досягнення ним 23-х річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , відшкодування додаткових витрат за навчання у ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» у розмірі 11 985 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 00 коп.) та в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник відповідача адвокат Яцишин О.В. оскаржив таке в апеляційному порядку. Вважає таке прийнятим з порушенням процесуальних та матеріальних норм.

В обґрунтування вимог покликається на те, що позивач ОСОБА_2 є неналежним позивачем у справі, оскільки просила про стягнення аліментів та додаткових витрат безпосередньо на користь третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , який на час звернення до суду був повнолітній, в повному обсязі мав правоздатність та дієздатність.

Також не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат за навчання у ТОВ «Компютерна академія ШАГ Львів ПКО» в сумі 11 985 грн. 00 коп., оскільки у випадках коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Окрім того, матеріали справи не містять жодним належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що таке додаткове навчання на курсах викликане особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, тощо). Оскільки ОСОБА_3 навчається безпосередньо на бюджетній основі в Інституті ІТРЕ НУ «Львівська політехніка», а кошти, які необхідно відшкодувати згідно рішення суду скеровувались на проходження альтернативних (не обов`язкових) додаткових курсів, необхідність яких викликана виключно бажанням ОСОБА_3 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та встановлених по справі обставин, а також із того, що витрати на оплату навчання дитини на курсах у ТОВ «Компютерна академія ШАГ Львів ПКО» відноситься до додаткових витрат на дитину, які можуть бути стягнуті з одного з батьків на підставі ст. 185 СК України.

Проте колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується лише частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 липня 1991 року по 13 лютого 2001 року, коли шлюб між ними було розірвано відділом РАГС Залізничного РУЮ м. Львова, про що зроблено запис за № 53 (а. с. 7). Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 19.09.1997 року ( а. с. 15), який проживає з позивачем, що сторонами не заперечується. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2000 року відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини від усіх своїх доходів.

На час розгляду справи судом першої інстанції син сторін у справі навчався на третьому курсі денної форми навчання Інституту ІТРЕ Національного університету «Львівська політехніка» на бюджетній основі, що підтверджується довідкою, виданою 25.04.2018 року Національним університетом «Львівська політехніка» (а. с. 8).

Окрім цього, ОСОБА_3 навчається у ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» за напрямом «Комп`ютерна графіка та дизайн» на платній основі, що складає 2 550 грн. 00 коп. на місяць, що підтверджується договором від 28.03.2018 року, укладеним між ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО» та ОСОБА_3 , а також додатком № 1 до договору від 28.03.2018 року (а. с. 9-11).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Нормою частини 2 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, взявши до уваги надані сторонами докази, вірно визначив розмір аліментів, за сукупністю встановлених фактів зокрема того, що спільна дитина сторін досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовжує навчання у зв`язку з чим потребує додаткової допомоги, батьки мають можливості надавати таку допомогу, і оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, визначив розмір аліментів на повнолітню дитину з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання та вимог закону. Доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано і в матеріалах справи такі відсутні.

Мотиви апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_2 є неналежним позивачем у справі, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно частини 3 статті 199 СК України правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як встановлено матеріалами справи син сторін, ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому остання мала право звернутись в суд з указаним позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в порядку статті 199 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнення аліментів безпосередньо на користь третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , який на час звернення до суду був повнолітній, в повному обсязі мав правоздатність та дієздатність, є порушенням норм процесуального права, а тому у позові слід було відмовити, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки згідно частини 1 статті 79 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Зважаючи на те, що суд в означеній частині вимог вирішив справу правильно, позивач та третя особа будучи обізнаними про стягнення аліментів в користь третьої особи рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржили, підстав для скасування рішення з цих підстав колегія суддів не вбачає.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання, в порядку статті 185 СК України, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в позовній заяві ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на користь сина ОСОБА_3 додаткові витрати на його утримання в розмірі 50% від фактично оплаченої суми в період з квітня 2018 року по лютий 2019 року за навчання в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ Львів ПКО», а саме в розмірі 11 985 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що вартість навчання в цілому складає 23 970 грн. 00 коп. і така була оплачена особисто ОСОБА_3 , про що наявні відповідні квитанції.

Колегія суддів вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають.

Так, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання), а правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) до таких правовідносин не застосовуються.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, зазначеною у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

За приписами п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання згідно із законом і підстав для скасування ухваленого в цій частині позовних вимог рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, що продовжує навчання, порушено норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

У відповідності до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яцишин Ореста Васильовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в сумі 11 985 грн. 00 коп. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.