Житомирський апеляційний суд
Справа №291/58/19 Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 50 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №291/58/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Греком М.М. у смт. Ружин,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, де просила збільшити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 із 50 грн. щомісяця до 1500 грн. на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року стягнуто аліменти у розмірі 50 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з отримуваних аліментів вона не спроможна сама забезпечити неповнолітнього дочку всім необхідним. Так як, постійно несе витрати на одяг, харчування, навчання, лікування. Також зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки відносно інших осіб фінансові зобов`язання у нього відсутні. Згоди на збільшення розміру аліментів вони не досягли, у зв`язку з чим була змушена звернутись до суду.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року позов задоволено частково. Розмір аліментів змінено і стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1050 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам процесуального та матеріального права, суд не прийняв до уваги та не надав належну оцінку фактичним обставинам справи. Вказує, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, через хворобу не може працювати, єдиним його доходом є мінімальна пенсія.

Позивач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах

верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що з 24 січня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області 12 січня 2008 року.

Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року із відповідача було стягнуто аліменти в розмірі по 50 грн. на утримання кожної дитини. Стягнення аліментів на дочку ОСОБА_6 припинено у зв`язку із її повноліттям.

Відповідач ОСОБА_2 не працює, має другу групу інвалідності та отримує пенсію у розмірі близько 1400 грн.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

У абзаці 3 пункту 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У пункті 23 цієї ж постанови роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Дійсно, збільшення розміру встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку саме по собі не є підставою для зміни розміру стягнутих судом аліментів. Проте, є очевидним, що раніше встановлений судом розмір аліментів - 50 грн. є мізерним і ніяким чином не задовольняє потреби майже сімнадцятирічної дівчини у харчуванні, одязі, витратах на навчання тощо. При цьому, доказом зміни матеріального стану відповідача є та обставина, що внаслідок досягнення дочкою ОСОБА_6 повноліття припинені аліментні зобов`язання відповідача щодо старшої дочки. Належних доказів щодо наявності інших утриманців крім дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач суду не надав.

Визначений судом збільшений розмір аліментів відповідає приписам ч. 2 ст.182 СК України та інтересам дитини. Посилання відповідача на його скрутне матеріальне становище не може бути підставою для зменшення розміру присуджених аліментів, оскільки пріоритетним є право дитини на належний рівень забезпечення її життя і розвитку. У будь-якому випадку відрахування із пенсії відповідача, які провадитимуться в порядку виконання судового рішення не перевищуватимуть 50% доходу щомісячно.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 березня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 21 травня 2019 року