пр. № 2/759/4903/19
ун. № 759/9636/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Скрипник О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТРАМП» про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись в суд з позовом до ОСББ «ТРАМП» за яким просили визнати дії відповідача стосовно деактивації електронних ключів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від системи контролю доступу до ліфтів в будинку неправомірними; зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та членам їх сімей у користуванні місцями загального користування та відновити доступ Позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до користування ліфтами здійснивши активацію їх електронних ключів до системи контролю доступу до ліфтів в будинку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ненадання їм в повному обсязі послуг з утримання будинку з 8 квітня 2019 року; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2000 (двох тисяч) грн. кожному; у відповідності до ЗУ "Про захист прав споживачів" звільнити їх від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем не додержано наведену вище вимогу закону та не сплачено судовий збір, оскільки позивач посилається на законодавство про захист прав споживача.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" встановлений вичерпний перелік осіб, що мають звільнені від сплати судового збору, і споживачі до цієї категорії чинною редакцією закону не віднесені.

Разом з тим, ст. 22 ч. 3 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає можливість звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. N 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 1 ч. 1 п. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів"), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

У зв`язку з цим, застосування Закону N 1023-XII до правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному Законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Сформульована правова позиція узгоджується і з практикою Верховного Суду України в питаннях сплати судового збору в справах про захист прав споживачів (ухвала від 01.03.2016 року, справа N 6-484ц16).

Як вбачається із змісту позову, правовідносини, які виникли між сторонами за позовом, не в повній мірі підпадають під дію Закону про захист прав споживачів послуг, а відтак вищевказаний позов підлягає оплаті судовим збором у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ст. 4 Права та обов`язки споживачів Закону України "Про захист прав споживача":

1. Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). 2. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. 3. Споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Жодна з перелічених у ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживача" підстав, які дають право особі захистити порушене право споживача, не пов`язані з предметом пред`явленого позову до суду.

Як вбачається із змісту позову, позивачами фактично ставиться питання усунення перешкод у користуванні майном, правовідносини, які виникли між сторонами за позовом, підпадають під дію Закону про захист прав споживачів послуг, а відтак вищевказаний позов підлягає оплаті судовим збором у встановленому законом розмірі.

Згідно п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4, п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. (з наступними змінами) у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, тобто за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн. та за подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605,00 грн.).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2019 року складає 1921 грн.

Таким чином, кожному позивачу за вимоги немайнового характеру слід сплатити судовий збір в сумі 2305,20 грн. з розрахунку - 768,40 грн. х 3 (вимоги) = 2305,20 грн.

Слід зазначити, що у роз`ясненнях, наданих Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року, вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві (п. 4).

Тому позовна заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до позовної заяви повинні бути додані необхідні документи, зокрема докази причино-наслідкового зв`язку між діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача.

Кожному позивачу за вимоги майнового характеру (відшкодування моральної шкоди) слід сплатити судовий збір в сумі 768,40 грн.

Крім того позивачі просять зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ненадання їм в повному обсязі послуг з утримання будинку з 8 квітня 2019 року. Позивачам необхідно уточнити зміст даної позовної вимоги, зазначивши які саме послуги відповідачем не надано та надати докази на підтвердження даних обставин.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід залишити без руху та надати позивачам строк для усунення вказаних недоліків, а саме строк який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачами ухвали.

Керуючись ст. ст. 175-177,185ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТРАМП» про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дію та відшкодування моральної шкоди, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 термін, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву вважати не поданою та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Скрипник О.Г.