Ухвала

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 654/941/17

провадження № 61-576св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Склярської І. В., Пузанової Л. В., Чорної Т. Г.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про поновлення на роботі, стягнення різниці заробітної плати та компенсації моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що наказом виконуючого обов`язки начальника відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації від 07 червня 2016 року №51-ОС її було тимчасово призначено на посаду виконуючого обов`язки завідувача Пам`ятненського дошкільного навчального закладу «Ластівка» Садівської сільської ради (далі - ДНЗ «Ластівка») з 07 червня 2016 року. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації від 17 березня 2017 року № 49-ОС вона звільнена з посади виконуючої обов`язки завідуючої Пам`ятненським ДНЗ «Ластівка» Садівської сільської ради, згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП з 17 березня 2017 року.

Підставою її звільнення вказано невідповідність кваліфікаційним вимогам займаній посаді виконуючого обов`язки завідувача Пам`ятненського ДНЗ «Ластівка» Садівської сільської ради, а саме рівня професійної придатності, що забезпечується сукупною наявністю у працівника загальноосвітніх і спеціальних знань, умінь, здібностей, досвіду і трудових навичок, необхідних для виконання робіт певної складності за відповідною професією чи спеціальністю, здобутою у вищому навчальному закладі.

Позивач вказувала, що дійсно, на цей час вона ще не має базової педагогічної освіти, лише навчається заочно в Херсонському державному університеті. Проте, свої трудові обов`язки вона виконувала добросовісно на належному професійному рівні, а про відсутність в неї педагогічної освіти відповідачу було відомо при призначенні її на посаду, у зв`язку з чим, вважає звільнення незаконним.

ОСОБА_1 просила:

визнати її звільнення незаконним та поновити її на займаній до звільнення 17 березня 2017 року посаді;

стягнути з відповідача на її користь: заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17 березня 2017 року по день поновлення на роботі у розмірі 16 617 грн; компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 грн; судові витрати у розмірі 3 000 грн;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області в складі судді: Францішка Ю. В. від 11 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним та поновлено її на займаній до звільнення посаді - виконуючої обов`язки завідуючої Пам`ятненським ДНЗ «Ластівка» Садівської сільської ради. Стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17 березня 2017 по день поновлення на роботі у розмірі 16 617 грн, компенсацію моральної шкоди в розмірі 7 000 грн та судові витрати в сумі 3 000 грн, а всього 26 617 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця, стягнуто з відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути підставою для звільнення даного працівника лише тоді, коли власник має фактичні докази того, що саме через це працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов`язки. Підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність. Якщо працівник був прийнятий без документа про освіту чи досвіду трудової діяльності, то він не може бути звільнений з роботи з причини лише відсутності освіти чи досвіду, бо про таку невідповідність було відомо і раніше. Виявленою невідповідністю у подібному випадку може бути неякісне виконання роботи, неналежне виконання трудових обов`язків з причини недостатньої кваліфікації. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 через недостатню кваліфікацію неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обов`язки. У разі якщо порушення законних прав працівника призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області задоволено. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що наявність спеціальної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст», стажу педагогічної роботи у сфері дошкільної освіти не менш як три роки є обов`язковою умовою для виконання роботи завідуючою дошкільним навчальним закладом. При прийнятті на посаду виконуючої обов`язки завідуючої ДНЗ «Ластівка» було відомо про невідповідність такого прийняття вимогам статті 31 Закону України «Про дошкільну освіту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), і це зумовило прийняття позивача на посаду за умов, які склалися, а саме: виробничої необхідності, тимчасово виконуючої обов`язки. Отже враховуючи, що наявність спеціальної освіти, певного стажу роботи відповідно до чинного законодавства є обов`язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором, звільнення з підстав відсутності спеціальної освіти, стажу роботи для зайняття посади не можна вважати незаконним. Відсутність підстав для поновлення на роботі унеможливлює стягнення компенсації моральної шкоди, а тому у її стягненні має бути відмовлено за безпідставністю.

Аргументи учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просила оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилалася на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що: факт неналежного виконання трудових обов`язків позивачем з причини недостатньої кваліфікації не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 через недостатню кваліфікацію неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обов`язки. Посилання відповідача на довідку перевірки по скарзі від 28 листопада 2016 та довідку повторної перевірки від 07 лютого 2017 року є необґрунтованим, оскільки ні наказів про проведення перевірок, ні планів перевірок, ні підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 свого часу з результатами перевірок, суду не надано. Вказує, що порушено принцип рівності трудових прав, бо на місце позивача було призначено особу яка немає необхідного стажу.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2018 року у справі відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Суди встановили, що наказом відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області № 51-ОС від 07 червня 2016 року, в зв`язку з виробничою необхідністю, ОСОБА_1 тимчасово призначено на посаду виконуючого обов`язки завідувача ДНЗ «Ластівка з 07 червня 2016 року.

Наказом відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області № 49-ОС від 17 березня 2017 року, відповідно до наказу відділу від 16 січня 2017 року №13 «Про попередження про звільнення», ОСОБА_1 звільнено з посади виконуючої обов`язки завідуючої ДНЗ «Ластівка», згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП з 17 березня 2017 року. Підставою для звільнення ОСОБА_1 із посади виконуючої обов`язки завідуючої ДНЗ «Ластівка» стала відсутність відповідної вищої педагогічної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст».

Відповідно до частини другої та третьої статті 31 Закону України «Про дошкільну освіту» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) на посаду керівника дошкільного навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності призначається особа, яка є громадянином України, має відповідну вищу педагогічну освіту не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст», стаж педагогічної роботи у сфері дошкільної освіти не менш як три роки, а також організаторські здібності, фізичний і психічний стан якої не перешкоджає виконанню професійних обов`язків. Керівника та заступника керівника державного і комунального дошкільного навчального закладу призначає на посаду та звільняє з посади відповідний орган управління освітою.

Суди встановили, що ОСОБА_1 не має відповідної вищої педагогічної освіти не нижче освітнього кваліфікаційного рівня «спеціаліст», стажу педагогічної роботи у сфері дошкільної освіти не менш як три роки.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП свідчить, що підставою для розірвання трудового договору згідно пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП є саме виявлена невідповідність працівника займаній посаді. У тому випадку, якщо працівник був прийнятий на посаду без документа про освіту чи досвіду трудової діяльності, то він не може бути, за загальним правилом, звільнений з роботи з причини лише відсутності освіти чи досвіду, тому що про таку невідповідність було відомо і раніше. Виявленою невідповідністю у такому разі може бути неякісне виконання робіт; неналежне виконання трудових обов`язків через недостатню кваліфікацію.

Апеляційний суд не встановив факт неналежного виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 внаслідок недостатньої кваліфікації.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 через недостатню кваліфікацію неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 297/3092/15-ц (провадження № 61-5206св18) зроблено висновок, що

«суд може визнати звільнення працівника правильним, якщо встановить, що воно здійснене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що через недостатню кваліфікацію працівник не може належним чином виконувати покладених на нього трудових обов`язків, а від переведення на іншу роботу відмовився. Висновок суду про недостатність в особи кваліфікації, що перешкоджає належним чином виконувати посадові обов`язки, не може ґрунтуватися лише на матеріалах атестаційної комісії й показаннях свідків за відсутності інших об`єктивних даних щодо недостатньої кваліфікації, якими можуть бути, зокрема документи, звіти, плани, доповідні та інші докази неякісного чи неналежного виконання трудових обов`язків».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2018 року у справі № 333/7100/15-ц (провадження № 61-766св17) зроблено висновок, що

«призначення працівника виконуючим обов`язки на вакантну посаду не допускається. Це можливо лише за посадою, на яку призначення здійснюється вищим органом управління. В цьому випадку керівник підприємства, організації, установи зобов`язаний не пізніше місячного строку з дня прийняття робітника на роботу надати до вищого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган в місячний строк з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівнику про його результати. Призначення працівника виконуючим обов`язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Оскільки позивач, будучи призначеним на вакантну посаду директора ДП «СГП «Запорізьке» виконуючим обов`язки, в подальшому у встановленому законом порядку та строки не був призначений директором указаного підприємства, сам по собі факт незаконного його звільнення з посади виконуючого обов`язки директора не може бути підставою для поновлення його на цій посаді, оскільки питання виконання обов`язків відсутнього керівника підприємства, що є у державній власності, віднесено до повноважень вищого органу управління таким підприємством і здійснюється у передбаченому законом порядку на період до призначення керівника на постійній основі».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 297/3092/15-ц (провадження № 61-26930св18) зроблено висновок, що:

«чинне трудове законодавство не містить прямої заборони стосовно тимчасового призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою, суди дійшли правильного висновку про можливість поновлення позивача на посаді саме виконуючого обов`язки заступника начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, тобто на посаді, яку він працівник займав на момент незаконного звільнення».

Наведені приклади свідчать про застосування судом касаційної інстанції у різних палатах принципово різного підходу до вирішення схожих справ щодо поновлення звільненого працівника на посаді виконуючого обов`язки, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 654/941/17 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про поновлення на роботі, стягнення різниці заробітної плати та моральної шкоди, передати на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат