КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 361/2311/17-ц

провадження № 22-ц/824/3102/2019

21 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 нарішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року в складі судді Селезньової Т.В.,

встановив:

14.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його дітьми, сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити наступний спосіб його участі у вихованні дітей: побачення один раз на тиждень : з п'ятниці по неділю в м. Києві та за місцем його тимчасового проживання, перебування: АДРЕСА_1; спільний відпочинок: першу половину літніх, зимових, весняних та осінніх канікул діти проводять з батьком; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і дітьми; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з дітьми або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком; в день його побачення з дітьми він має право забирати дітей з дому/школи особисто.

Зобов'язати ОСОБА_3 за два дні до дня його зустрічі з дітьми надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 07.07.2007 року. Від шлюбу вони мають двоє дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу діти стали проживати з відповідачем та її батьками. Відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, відмовляється укласти з ним договір про виконання ним своїх батьківських прав щодо дітей.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. 157, 158 СК України просив позов задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю, у такий спосіб:

- протягом перших двох місяців (після набрання рішенням законної сили) побачення батька з дітьми щонеділі з 15.00 до 17.00;

- протягом наступних двох місяців побачення щосуботи з 10.00 до 18.00;

- в подальшому щомісяця в першу і третю суботу з 10.00 суботи до 18.00 неділі;

- надати ОСОБА_2 право забирати дітей у дні побачень з місця їх проживання за адресою АДРЕСА_3 та брати дітей до місця тимчасового проживання в АДРЕСА_4, а також зобов'язати його повідомляти ОСОБА_3 про місце знаходження дітей та повертати дітей до їхнього місця проживання після закінчення побачення;

- зобов'язати ОСОБА_3 дотримуватись встановленого графіку побачень і не чинити перешкод ОСОБА_2 у своєчасній передачі йому дітей на побачення та не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми, в тому числі засобами мобільного зв'язку.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року в частині задоволених позовних вимог. Ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилається на порушення судом норм процесуального права ( ст. 7, 189, 197, 244, 263, 353 ЦПК України) та неправильне застосування норм матеріального права (ст. 124 Конституції України, ст. 19, 155, 171, 158, 159 СК України), неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначила, що рішення суду не містить обґрунтування, яким саме чином відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. В матеріалах справи відсутні докази, що мати здійснювала перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми, у тому числі по телефону.

Встановлені судом способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми не відповідають інтересам дітей.

Визначений судом графік для сина ОСОБА_4 з 10 год. суботи до 18 год. неділі порушує нормальний розпорядок життя дитини, пов'язаний із необхідністю відвідувати музичну школу, не враховує необхідність виконання останнім домашнього завдання, а також думку дитини про небажання таких зустрічей.

Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд першої інстанції не врахував, що внаслідок встановлення саме такого порядку участі батька позивача у вихованні дітей, малолітні діти будуть позбавлені таких гарантованих принципів, як право на спокій, стабільність та стійке середовище.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що обраний позивачем порядок участі у вихованні сина, враховуючи віддаленість місця тимчасового проживання батька в смт. Білогородка від місця проживання дітей в м. Бровари (близько 57 км), не сприятиме у належному навчанні у школі та підготовці до домашнього завдання; не перевірив, чи зможе батько контролювати навчальний процес сина.

Судом не враховано думку сина ОСОБА_4, висловлену органу опіки та піклування, який вказав, що він боїться свого батька, не бажає йти на зустрічі з ним, тим паче їхати з ним в іншу місцевість, оскільки останній неодноразово бив та кричав на нього, одного разу вигнав його, маленьку сестричку та їхню матір із квартири. Дитина боїться, що батько може знову їх вигнати та вчинити проти них неправомірні дії. Крім того, дитина вказала, що єдиною захищаючою особою вона вважає свою матір. Судом не враховано доповідну класного керівника, згідно якої батько вчиняє над сином ОСОБА_4 психічне насильство: у присутності інших дітей над ним знущається, висміює його, доводячи дитину до сліз.

Зазначила, що орган опіки та піклування не провів обстеження умов проживання дитини, батьків. Висновок вказаного органу не враховує пояснення матері дитини та довідки про те, що ОСОБА_6 навчається в музичній школі з понеділка по суботу включно, що виключає побачення в суботу. Останній навчається в спортивній школі, має постійні тренування, змагання, які проводять по суботам.

Також зазначила, що орган опіки та піклування Броварської міської ради не перевіряв умови тимчасового проживання батька у смт. Білогородка, а суд першої інстанції не встановив, де саме проживає позивач, оскільки квартира в смт. Білогородка Київської області згідно договору оренди є тимчасовим житлом. Судом не встановлено дійсної адреси (номера будинку) орендованої квартири.

Крім того, місце проживання позивача судом не встановлено. Відповідно до листа начальника Зарічанського ВП ГУ НП в Хмельницькій області від 22.11.2018 р., ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації, конфліктує зі своїми родичами, місце перебування ОСОБА_2 поліція не може встановити.

Помилковим вважає висновок суду, що відповідач не довела певні вади зі здоров'ям позивача. У матеріалах справи міститься медична довідка, видана на ім'я позивача із зазначенням діагнозу: "Дисциркуляторна енцефалопатія". Відтак існує ризик стосовно перебування позивача з малолітньою дитиною, яка не в змозі надати медичну допомогу у разі кризи, чи віднайти самостійно шлях додому. Тому вона наполягала на зустрічах із малолітньою дитиною саме у її присутності та за місцем проживання дітей у громадських місцях, що виключає ночівлю дітей за місцем тимчасового перебування батька.

Зазначила, що донька ОСОБА_5 є п'ятирічною дівчинкою, яка має з народження безпосередній зв'язок зі своєю матір'ю, батько з сім'єю з 2010 року не проживав, зрідка приїжджаючи у м. Бровари. Якщо батько буде забирати її в іншу місцевість, це може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Дитина має порушення в мові, для виправлення дефекту їй не рекомендується змінювати місце проживання та людей, які її оточують. Вкладаючись спати ввечері та прокидаючись зранку дівчинка постійно прагне матері.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що судом першої інстанції сторонам було надано достатні, рівні можливості реалізувати свої процесуальні права протягом 11 місяців, проте відповідач своїм правом на подання доказів не скористалась.

Зібраними по справі численним доказами підтверджено висновок про те, що відповідач не сприяє спілкуванню батька з дітьми, своїми діями чинить перешкоди позивачу для його зближення з дітьми, оскільки вважає, що таке спілкування не на користь дітям.

Орган опіки та піклування провів вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дітей та умов найкращого забезпечення інтересів дітей, після чого надав обґрунтований висновок.

Судом були створені умови і можливості для того, щоб дитина була безпосередньо почута судом. Для цього судом було призначено окреме засідання, забезпечено участь психолога. Однак відповідач не вжила заходів і не забезпечила явку дитини, чим позбавила сина можливості безпосередньо в судовому засіданні висловити свою думку і своє ставлення до спілкування з батьком.

Вважає, що зустрічі з дітьми не стануть на перешкоді їх навчанню, оскільки він готовий, не зважаючи на віддаленість смт. Білогородка від місця проживання дітей у м.Бровари ( 57 км), забезпечити своєчасне прибуття сина на заняття, репетиції та спортивні тренування.

Думка сина, висловлена в Органі опіки та піклування 05.10.2017р., є прямим наслідком впливу зі сторони його матері, тому протокол співбесіди з ним обґрунтовано не взято судом до уваги.

Згідно договору дарування квартири від 04.05.2017 р квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності. Відповідно до акту обстеження в квартирі є всі необхідні умови для проживання дітей.

Сам по собі факт наявності заборгованості за аліментами не є достатньою підставою для відмови батьку у зустрічі з дітьми. На даний час він щомісяця своєчасно і повно сплачує аліменти за рахунок позичених коштів та вишукує можливості для погашення заборгованості.

Відсутність у нього психічних розладів підтверджено довідкою Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру.

Мати через постійну зайнятість на роботі проживає в м. Києві та бачиться з дітьми, які живуть з дідусем і бабусею, лише на вихідні. Дідусь зловживає спиртними напоями та влаштовує сварки, що негативно позначається на психіці дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що не заперечує проти зустрічей доньки з батьком в неділю в другій половині дня на території м. Бровари в її присутності.

Позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, просив слухати справу в його відсутність.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Вказаним судовим рішенням встановлено, що з 2010 року сторони проживають окремо.

Діти проживають разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_5

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 15.04.2016 р., мати позивача передала останньому та членам його родини в оренду строком на 3 роки квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28 -31 т.1).

Відповідно до акту оцінки потреб сім'ї (особи) (початкова оцінка) від 27.09.2017 р., що є формою обліку соціальних послуг сім'ям (особам), які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України 09.07.2014 №450, з метою впровадження системи обліку соціальних послуг сім'ям (особам), які перебувають у складних життєвих обставинах, у центрах соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 у власній двокімнатній квартирі, загальною площею 68,3 кв.м., санітарно-гігієнічні норми витримані у повному обсязі, дитяча кімната облаштована для проживання дітей. Квартира придатна для проживання в ній дітей. Власник квартири - мати ОСОБА_2 (а.с. 72-73 т.1).

З пояснень позивача встановлено, що згідно договору дарування квартири від 04.05.2017 р квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_2 має захворювання на дисциркуляторну енцефалопатію. Звертався до дільничного лікаря 17.03.2017 р. (а.с. 40 т.1).

Відповідно до довідки лікаря - психіатра від 13.09.2017 р., ОСОБА_2 на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері не значиться (а.с. 42 т.1).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 2500 грн на кожну дитину, починаючи з 28.10.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 126-127 т.1).

Відповідно до розрахунку головного державного виконавця, заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 01.05.2018 р. на утримання сина ОСОБА_4 становить 34 934,89 грн., на утримання доньки ОСОБА_5 - 34 934,89 грн (а.с. 109, 110 т.2).

Судом встановлено, що малолітня донька сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, відвідує ДНЗ "Ялинка" імені В. О. Сухомлінського Управління освіти Броварської міської ради з 01.09.2016 року (а.с.37 т.1).

Малолітній син сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем Броварської ЗОШ І-ІІІ ст. №3. Також навчається в Броварській міській дитячій музичній школі з фаху баян (а.с. 38, 39, 123 т.1).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради від 28.11.2017 №1-18/2207, останній рекомендує надати висновок до суду щодо визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10, які проживають з матір'ю, окремо проживаючому батькові, ОСОБА_2, встановивши такі дні та години зустрічей з дітьми: щонеділі, протягом перших двох місяців з 15.00 год. до 17.00 год., протягом наступних двох місяців, щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год., в подальшому перша, третя субота місяця з 10.00 год. до неділі 18.00 год., при умові проходження батьками та дітьми сімейної психотерапії, до прийняття рішення судом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми протягом перших двох місяців з 15.00 год. до 17.00 год., протягом наступних двох місяців, щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год., в подальшому перша, третя субота місяця з 10.00 год. до неділі 18.00 год., з наданням батьку права брати дітей до місця тимчасового проживання в АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з інтересів дітей та встановлених обставин справи, з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Колегія суддів не може повністю погодитись з визначеним судом способом участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, з огляду на таке.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідно до психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, наданої практичним психологом та вихователем групи ДНЗ "Ялинка" 09.10.2016 р., ОСОБА_5 характеризується як доброзичлива, але замкнута, сором'язлива дівчинка, з рівним розумового розвитку, який відповідає її віку. У дитини є порушення мовлення - логоневроз (заїкання), що пов'язане з психологічним напруженням. ОСОБА_5 дуже вразлива, невпевнена, потребує позитивної підтримки збоку дорослих. Дитині рекомендовано стабілізація та розвиток емоційної сфери, спокійна сімейна атмосфера, дотримання режиму дня. Не рекомендується змінювати дитині обстановку місця її проживання, та людей, які її оточують (а.с. 128 т.1).

Відповідно до характеристики ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданої керівником Броварської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 та класним керівником, дитина навчається на відмінно, також навчається у музичній школі, відвідує лижну базу. ОСОБА_4 доброзичливий, вихований та чуйних хлопчик. До школи ОСОБА_6 приводить та забирають мама або бабуся. Батько дитини з'являється до школи зрідка, батьківські збори не відвідує. Під час відвідування батьком ОСОБА_4 у школі дитина уникає зустрічі з батьком (а.с.39 т.1).

Позивач в суді пояснив, що мав останню зустріч з сином у школі в листопаді 2018 року. Дитина до нього підійшла, взяла цукерки, та пішла.

Відповідно до протоколу бесіди від 05.10.2017 р., проведеної на вимогу комісії з питань захисту прав дитини головним спеціалістом у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області, під час спілкування ОСОБА_6 легко йшов на контакт, старався розгорнуто відповідати на запитання. За результатами спілкування хлопчика можливо охарактеризувати як: емоційного, комунікабельного, маючого розвинуту пізнавальну діяльність.

Тестування показало, що головною авторитетною фігурою в світогляді хлопчика є його мама, він має з нею стійкий емоційний зв'язок, сприймає її як єдину захищаючу фігуру.

На прохання розповісти про своїх близьких родичів, ОСОБА_6 розповів, найближчими родичами він вважає маму, молодшу сестру, дідуся і бабусю, не вказуючи при цьому на батька. ОСОБА_7 з легкістю зміг розказати про багато видів спільної діяльності з кожним із вказаних їм членів сім'ї ( з мамою ходжу в парк, з сестрою граюся , з дідусем пиляю дрова, з бабусею люблю готувати).

На пряме запитання про батька, ОСОБА_7 повідомив, що бачиться з батьком рідко, має про батька позитивні та негативні спогади. З позитивних спогадів зміг вказати епізод, коли грав з батьком у футбол, наголосивши, що це було давно. Також вказав про своє незадоволення поведінкою батька, розповів про ситуації, коли батько кричав, бився, особливо розповідав про ситуацію, коли батько вигнав його, маму та сестру з дому.

ОСОБА_4 було роз'яснено, що батько хоче бачитись з ним та його сестрою і можливо запрошувати їх до себе додому з ночівлею. ОСОБА_4 вказав, що не хоче найближчим часом бачитись з батьком та йому буде страшно залишатись у батька вдома, оскільки є ймовірність того, що батько може зненацька вигнати його з дому.

З розповідей хлопчика можливо зробити висновок, що він відчуває дискомфорт від думки про спілкування з батьком.

В зв'язку з вищевикладеним, рекомендується консультативна допомога батьку та матері хлопчика для формування спільної стратегії щодо відновлення довірливих стосунків хлопчика батьком (а.с. 124 т.1).

З огляду на відсутність доказів отримання батьками дітей консультативної допомоги спеціалістів з метою відновлення довірливих стосунків з батьком, враховуючи міцну емоційну прихильність хлопчика до матері, тривогу та страх по відношенню до батька, наявність у дівчинки порушень мовлення (заїкання), що пов'язане з психологічним напруженням, потребу дитини у спокійній сімейній атмосфері та дотримання режиму дня, колегія суддів не може погодитись з письмовим висновком органу опіки та піклування, оскільки останній є недостатньо обґрунтованим та не в повному обсязі відповідає інтересам дітей.

З цих же підстав колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції в частині надання позивачу права брати дітей до місця свого тимчасового проживання, в тому числі в першу та третю суботу з 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі.

З метою мінімізації впливу травмуючої ситуації на розвиток дітей, які тривалий час проживали окремо від батька, колегія суддів вважає, що поступове налагодження позитивного спілкування батька з сином, зняття психологічного напруження у доньки можливе за умов їх короткочасних зустрічей до налагодження та встановлення довірливих взаємовідносин.

Виходячи з найкращих інтересів дітей колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни ухваленого по справі рішення та визначення наступного способу участі батька у вихованні дітей: побачення кожну першу та третю суботу місяця з 15.00 год. до 18.00 год.; кожну другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 18.00 год.

Побачення з дітьми протягом перших двох місяців повинні відбуватися в присутності їх матері ОСОБА_3, що забезпечить стабільність у взаємовідносинах та надасть дітям можливості розвиватись у стійкому, спокійному середовищі.

Разом з тим, якщо діти будуть категорично заперечувати проти побачень з батьком та проведення з ним певного часу, ніхто не має права їх до цього примушувати.

Керуючись почуттям любові до дітей, обов'язок підготувати їх до таких зустрічей повинні взяти на себе обидві сторони.

Діючи миром, а не протистоянням, мати дитини повинна сприяти батьку відновити його місце в житті дітей, яке він займав та має право займати надалі.

У випадку налагодження довірливих стосунків батька з дітьми, останній не позбавлений можливості вирішувати питання про більш тривалий та стабільний графік зустрічей з ними, який буде враховувати їх спільні інтереси.

Судом встановлено, що відповідно до висновку ДОП Броварського ВП ГУ НП в Київській області від 01.12.2016 р., до відділу поліції 25.11.2016 р. надійшла заява від гр. ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_6, про те, що 01.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_7, колишня дружина ОСОБА_3 вчинила неправомірні дії відносно заявника. Останній почув розмову по телефону колишньої дружини про те, що якщо заявник візьме дітей, то вона звернеться в поліцію з заявою, що ОСОБА_2 її викрав і зґвалтував (а.с. 184 т.1) .

Відповідно до висновку по рапорту інспектора Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 15.12.2016 р., ОСОБА_2 повідомив, що 08.12.2016 р. близько 18.30 год., за адресою: АДРЕСА_3, його бувша дружина не дала змогу поспілкуватися з його дітьми ( а.с. 74 т.1).

Ухвалюючи рішення про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми, в тому числі засобами мобільного зв'язку, суд першої інстанції виходив з обставин невизнання відповідачем позову, виявлених стосунків між сторонами та їх поведінки, сукупності зібраних по справі доказів.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дітьми.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, а саме порушення принципу рівності сторін при вирішенні питання про відмову у зупиненні провадження у справі, закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права щодо надання доказів та особисто брати участь у судових засіданнях.

В решті рішення суду першої інстанції сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року щодо визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дітей змінити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення наступного графіку побачень: кожну першу та третю суботу місяця з 15.00 год. до 18.00 год.; кожну другу та четверту неділю місяця з 15.00 год. до 18.00 год.

Побачення з дітьми протягом перших двох місяців повинні відбуватися в присутності їх матері ОСОБА_3.

В частині задоволення позову про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні рішення суду скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк