ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3348/19 Справа № 210/5641/18 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2018 року, яке ухвалено суддею Ступаком С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровського області ( відомості про дату складення повного тексту рішення матеріали справи не містять), -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійних захворювань внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2016 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40% (20% - радиколупатія, 20% - приглухуватість) з 15 лютого 2016 року до 01 березня 2017 року, який при наступному переогляді 02.02.2017 року не змінився, з 01 березня 2017 року до 01 березня 2019 року, з наступним переоглядом 01 лютого 2019 року.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу у відповідача в шкідливих умовах праці, просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь моральну шкоду у розмірі 136 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач постійно відчуває біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліві кінцівки, оніміння в них, біль в плечових суглобах, утруднену ходу, зниження артеріального тиску, запаморочення, втому, загальну слабкість, в зв'язку з чим позивач відчуває постійні моральні страждання.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вважає, що судом не враховано, що відповідач не є правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова», яке припинено без правонаступництва в 2011 році, тому не має нести відповідальність за шкоду здоров'ю, що спричинена позивачу під час його роботи на цьому підприємстві. В діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки, позивач при укладенні трудового договору був повідомлений і ознайомлений під розпис про шкідливі умови праці, а тому підстави для покладення обов'язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим

Відзиви та апеляційні скарги не надходили.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягаєють залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював підземним гірником, підземним постачальником матеріалів, підземним газоелектрозварювальником, підземним гірником забою з виконання вибухових робіт в РУ імені Кірова шахти імені Кірова та «Северная» з 29.07.1985 року по 21.04.1999 року, з 18.09.2001 року по 16.02.2010 року та з 16.02.2010 року по 14.08.2015 року підземним гірником та гірником підземним (бригадиром) в шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на дільниці №№ 14,10, піддільниці «Дільниця» № 10, дільниці «Служба головного інженера».

14.08.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 24).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» від 01 грудня 2015 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: радикулопатія шийна С5, С6 та попереково-крижова L5, S1 переважно зліва, з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово - тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ пешого ступеня). М54.1. Нейросенсорна приглухуватість третього ступеня ( зі значним зниженням слуху) (а.с.27-29).

Згідно пункту 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2015 року, позивач, працюючи на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на дільницях №14, 10, піддільниці «Дільниця №10 (будівництво люків, перекріплення, вилучення та доставка матеріалів) (виробництво), дільниці «Служба головного інженера» з 18.09.2001 року по 16.02.2010 року гірником підземним, з 16.02.2010 року по 14.08.2015 року гірником підземним (бригадиром), виконував роботи в підземних умовах шахти, які характеризувалися фізичним перевантаженням та шумом, що перевищували гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця. Згідно санітарно - гігієнічної характеристики умов праці вих. №2/2-11-3/1243 від 17.03.2015 підготовленої відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке міськрайонне Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області», підставою для встановлення професійного характеру захворювання ОСОБА_1 також послужив профмаршрут: РУ імені Кірова шахта імені Кірова та «Северная» з 29.07.1985 року по 21.04.1999 року підземний гірник, підземний постачальник матеріалів, підземний газоелектрозварник, підземний гірник очисного забою з виконанням вибухових робіт, де зазначені показники також перевищували нормативні.

За виявленими професійними захворюваннями складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2015 року, відповідно до п. 17 якого, причина виникнення професійних захворювань є рівень фізичного перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 36 кг при нормі до 30 кг.; робоча поза: знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів / більше 30 градусів 21,4/4,6% при допустимій до 25/0% тривалості зміни; нахили корпуса (кількість за зміну) 318 разів при нормі 51-100 разів, рівень шуму: еквівалентний рівень звуку, дБА: 85 при ГДР 80 згідно ДСН 3.3.6.037. На інших підприємствах зазначених в пункті 16: рівень фізичного перевантаження: маса вантажу,що підіймається та переміщується вручну (разове), чергуючи з іншою роботою ( до 2 разів в годину) 81 кг при нормі 30 кг; робоча поза: знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів/більше 30 градусів - /9,5% при допустимій до 25/0% тривалості зміни; нахили корпусу ( вимушені, більше 30 градусів) кількість за зміну 178 разів при нормі 51- 100 разів; рівень шуму: 86 дБА при 80 дБА. (а.с. 12-15)

Згідно висновку МСЕК від 23 лютого 2016 року (серії 12 ААА № 016542) позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності (20% - радиколупатія, 20% - приглухуватість) з 15 лютого 2016 року до 01 березня 2017 року з наступним переоглядом 01 лютого 2017 року (а.с.9).

Згідно висновку МСЕК від 02 лютого 2017 року (серії 12 ААА № 044539) позивачу ОСОБА_1 розмір ступеня втрати професійної працездатності залишено незмінним, з 01 березня 2017 року до 01 березня 2019 року, з наступним переоглядом 01 лютого 2019 року (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання 30 грудня 2015 року (а.с. 12-15) вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи в важких та шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідач не є правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова», яке припинено без правонаступництва в 2011 році, і тому, на думку відповідача, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не має нести відповідальність за шкоду здоров'ю, що спричинена позивачу під час його роботи на цьому підприємстві, а саме на протязі 14 років в шкідливих умовах праці, колегія суддів, вважає їх прийнятними, проте враховуючи те, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача з 18.09.2001 року по 16.02.2010 року та з 16.02.2010 року по 14.08.2015 року, вважає, що позивач отримав професійне захворювання також і під час роботи на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про що зазначено у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2015 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 грудня 2015 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Крім того, відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач був повідомлений про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв'язку із чим.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача, впродовж 13 років 11 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 40 %, що свідчить про незворотність втрати професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача та представника позивача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: