У х в а л а

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 546/852/16-ц

провадження № 61-18083 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 , правонаступником якого у відповідних правовідносинах є ОСОБА_2 , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики згідно договору позики від 25 травня 2001 року в розмірі 5 000,00 доларів США, суму відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 195,82 доларів США, суму трьох відсотків річних від простроченої заборгованості в розмірі 34,93 доларів США та сплачений судовий збір в сумі 1 362,42 грн.

Не погоджуючись з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року, сторонами було подано апеляційні скарги на відповідне рішення суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в справі призначено судову технічну та почеркознавчу експертизи.

02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Харківськогоапеляційного суду від 03 вересня 2019 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Розглянувши касаційну скаргуОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачено право для сторони у справі або іншої відповідної особи на оскарження в касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про призначення експертизи, а тому ця ухвала не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року не підлягає касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко