ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6025/19 Справа № 173/1744/18 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Соболь А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна адміністрація, Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна адміністрація, Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. Просила позбавити відповідача батьківський прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-7).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання щодо судового збору (а.с.87-93).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи (а.с.100-105).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по 2015 рік. Даний факт сторонами не заперечується.

В період спільного проживання в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого відповідач записаний батьком дитини (а.с.11).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 750 грн., щомісячно, починаючи з 24.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. За виконавчим листом по даному рішенню було відкрите виконавче провадження АП № 50807383 від 12 квітня 2015 року (а.с.12).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 2015 року відповідач проживає в іншому місці. Жодного із покладеного законом на батьків обов`язку не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні сина. Дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідачем демонтована система опалення в квартирі, що має наслідком неможливість проживання в ній в зимовий період. З`являючись за місцем їх проживання відповідач влаштовує сварки з застосування психологічного насилля. Постійні погрози відповідача, які здійснюються в присутності дитини, змушують її з дитиною тимчасово змінювати місце проживання. Така поведінка відповідача негативно впливає на її особисту безпеку, моральний спокій та психологічний стан здоров`я її сина. З 2014 року по час звернення до суду у Верхньодніпровському відділенні поліції зареєстровано вісім її звернень з приводу негативної поведінки відповідача. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач чинить дії спрямовані на позбавлення дитини житла, створюючи неможливі умови для проживання у належній йому квартирі та негативно поводиться, як до матері дитини так і до самої дитини, що негативно впливає на психологічний стан дитини.

З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що починаючи з кінця 2015 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка в грудні 2017 року була більша 11000 грн. Потім відповідач почав погашати заборгованість з аліментів та на даний час така заборгованість відсутня. Будь-яких доказів виникнення заборгованості з аліментів та про причини, які спонукали її погасити відповідач суду не надав та свої дії не обґрунтував.

Позивачем надані докази того, що в квартирі, де вона проживає з дитиною було встановлене опалення та проведений його запуск, що підтверджується актом від 06.06.2008 року (а.с.17).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.06.2018 року встановлено, що на час обстеження в квартирі демонтована система опалення (відсутні батареї) відсутні міжкімнатні двері (а.с.16, зврот).

Відповідно до наданих суду психологічних висновків встановлено, що хлопчик більш комфортно почуває себе поруч з мамою (а.с.19).

Відповідно до характеристики зі школи встановлено, що хлопчик має достатній рівень знань. Контроль за навчанням дитини дуже добрий. Дитина регулярно відвідує школу, виконує домашні завдання. Проте, з батьком виникають проблемні ситуації. Батько з сім`єю не проживає, приїздить 2-3 рази на рік. Коли батько приїжджав до міста, поведінка дитини різко змінювалась. Дитина ставала пасивною, замкнутою, її нічого не цікавило. Було видно, що дитина боїться зустрічі з батьком. З цього приводу мати зверталась до дитячого психолога (а.с.20).

Органом з питань опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради висновку про доцільність, недоцільність, позбавлення відповідача батьківських прав суду не надано.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації від 24.05.2018 року № 7 вирішено клопотати перед судом у прийнятті об`єктивного рішення щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , відносно його сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі будучи благополучною людиною, працює, періодично відвідує свого сина, купує йому іграшки та інші необхідні речі, але належної участі у вихованні сина не приймає. Крім того, відповідач чинить негативну поведінку, як до матері дитини так і до самої дитини, яка негативно впливає на психологічний стан дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, що є підставою позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки ОСОБА_1 та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, тому висновок суду про доцільність позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на заробітках в іншій державі, тому не має об`єктивної можливості постійно бачитись та приймати участь у вихованні своєї дитини, однак він матеріально утримує дитину, а саме сплачує аліменти, купує дитині необхідне речі, іграшки, що підтверджується наданими квитанціями.

Також колегія суддів враховує, що жодних доказів застосування насильства до дитини з боку батька, - матеріали справи не містять.

Належним чином підтверджених доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним виконанням ним батьківських обов`язків, - суду також не надано.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що опікунською радою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради надано відповідь, що висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати не можливо, в зв`язку з відсутністю фактів та підстав, про позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.52).

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, яка є частиною національного законодавства України, у рішенні по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому, звернув увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував рішення про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

Отже, сам факт оскарження відповідачем судового рішення про позбавлення його батьківських прав відносно його сина, свідчить про його інтерес до дитини.

Згідно зі ст.. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав відповідача не надано.

Доводи позивача про те, що батько не піклується про дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення його батьківських прав, оскільки, відповідач хоче піклуватися про дитину та бажає її виховувати.

Враховуючи встановлені обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, колегія вважає, що у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська районна державна адміністрація, Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: