Справа № 274/6280/18 Провадження № 2/0274/1015/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.19 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доДержавного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70)
простягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У листопад 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягнути на її користь з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" заборгованість з заробітної плати (у тому числі - компенсацію за невикористану щорічну відпустку) у розмірі 68 426,08 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 24.10.2018 р. по день ухвалення рішення суду, та грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 18.03.2013 р. по 24.10.2018 р. знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№70)", у день звільнення їй не було виплачено усі належні їй суми, на момент звернення з позовом заборгованість становить 68 426,08 грн. (58 322,93 грн. - заробітна плата, 10 103,15 грн. - компенсація за невикористану щорічну відпустку), зв`язку з чим вона має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також на компенсацію моральної шкоди, яка була завдана внаслідок цією затримки.

Від Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) заяви про визнання позову або відзиву не надходило.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 працювала у Державному підприємстві "Підприємство Бердичівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України Житомирської області (№ 70), яке наказом від 06.02.2016 р. № 3355/5 Міністерства юстиції України було перейменовано на Державне підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) (а. с. 34), на посаді бухгалтера у період з18.03.2013 р. по 24.10.2018 р., що підтверджується записами № 2 та № 3 у її трудовій книжці та наказом від 24.10.2018 р. № 15/ос-1 8 Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) (а. с. 8, 10).

Станом на 24.10.2018 р. (день звільнення) заборгованість Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) перед ОСОБА_1 з нарахованої заробітної плати складає 69 426,08 грн., що підтверджується довідкою від 24.10.2018 р. № 15 цього підприємства (а. с. 9).

З пояснень та заяви від 07.05.2019 р. ОСОБА_1 вбачається, що після отримання нею зазначеної довідки та подання позову Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) здійснило часткове погашення цієї заборгованості у загальному розмірі 20 803,74 грн. (а. с. 47).

Таким чином заборгованість Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) перед ОСОБА_1 з нарахованої заробітної плати складає 48 622,34 грн. (69 426,08 грн. - 20 803,74 грн.).

Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Доказів того, що ОСОБА_1 у день звільнення - 24.10.2018 р., не працювала, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) не подало, а відтак воно мало провести їй виплату всіх належних сум у цей день, проте, як випливає з наведеного вище, не зробило цього.

Докази того, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) на момент ухвалення рішення провело ОСОБА_1 виплату усіх належних їй на день звільнення сум, відсутні, а відтак Суд виходить з того, що така виплата проведена не була.

Беручи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) заборгованості з заробітної платі у розмірі 68 426,08 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме - стягненню підлягає заборгованість, наявна на момент ухвалення рішення, тобто у розмірі 48 622,34 грн.

Згідно з частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) повинно виплатити ОСОБА_1 її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто, оскільки такий розрахунок, як вказано вище, не проведений, по день ухвалення рішення.

Розраховуючи розмір цього заробітку, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

За змістом абзаців першого - третього пункту 2 Порядку у випадку, який розглядається, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З розрахунку, якій міститься у позовній заяві, вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 461,30 грн.

Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) проти цього розрахунку не заперечило, доказів, які б вказували, що цей розрахунок є необґрунтованим, неправильним тощо, не подало.

З 24.10.2018 р. (день звільнення ОСОБА_1 ) до 15.05.2019 р. (день ухвалення рішення) минуло 138 робочих днів, а відтак середній заробіток ОСОБА_1 за цей час затримки розрахунку становить 63 659,40 грн. (461,30 грн. * 138 днів).

Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі підлягає задоволенню шляхом стягнення 63 659,40 грн.

Частиною першою статті 237-1 Кодексу законів про працю України встановлено, що Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У якості підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку з затримкою Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) виплати заробітної плати вона відчула моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, змушена економити на продуктах харчування та ліках, що негативно впливало на стосунки у її родині.

Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення цієї норми Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_1 не довела, що внаслідок затримки Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) виплати заробітної плати вона втратила нормальні життєві зв`язки, змушена економити на продуктах харчування та ліках, що негативно впливало на стосунки у її родині, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин не подала.

Разом з тим, очевидним є те, що невиплата заробітної плати працівнику у передбачений законодавством України строк, у тому числі - у день звільнення, призводить до виникнення у нього моральних страждань.

Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) не подало доказів, які б вказували, що через невиплату ним у передбачений законодавством України строк заробітної плати ОСОБА_1 в останньої не виникли моральні страждання, зокрема, доказів, які б вказували, що вона мала достатньо матеріальних (фінансових) засобів для нормального життя.

Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70), не виплативши ОСОБА_1 в день звільнення заробітну плату, завдало їй моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, Суд враховує розмір невиплаченої Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) ОСОБА_1 заробітної плати (на день звільнення - 69 426,08 грн.), період, за який її не було виплачено - близько семи місяців, добровільну виплату Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) частини заборгованості з заробітної плати у розмірі 20 803,74 грн. після звільнення ОСОБА_1 , глибину моральних страждань ОСОБА_1 , а також вимоги розумності і справедливості, та зазначає, що цей розмір становить 2 000,00 грн.

Приймаючи до уваги зазначене, позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) 10 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення 2 000,00 грн.

На виконання пункту 2 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України Суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення заборгованості з заробітної плати за один місяць, тобто 8 072,73 грн.

На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 516,85 грн.

Керуючись статтями 141, 223, 258, 259, 263 - 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) (Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 1, ) про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати (у тому числі - компенсацію за невикористану щорічну відпустку) у розмірі 48 622,34 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 24.10.2018 р. по день ухвалення рішення у розмірі 63 659,40 грн. та 2 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 70) на користь держави судовий збір у розмірі 516,85 грн.

5. Рішення в частині стягнення заборгованості з заробітної плати допустити до негайного виконання у розмірі заробітної плати за один місяць, тобто 8 072,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 20.05.2019 р.