Справа № 570/4688/17
Номер провадження 2/570/123/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивачки, адвоката Поліщук Т.С.

представника відповідачки, адвоката Цуняка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (до участі в справі залучено як третю особу без самостійних позовних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, ОСОБА_3 ) про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_4 , після її смерті залишилося майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та інше майно, вона є спадкоємицею другої черги за правом представлення, оскільки її батько, який був рідним братом померлої, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було надано відповідь, що відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_4 , були видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_5 , вважаючи, що при складанні заповіту було порушено порядок посвідчення заповіту, оскільки ОСОБА_5 , як особа, на користь якої було складено заповіт, була присутньою під час підписання заповіту, крім того, в порушення порядку у тексті заповіту не зазначено номер рахунку, повне найменування та місцезнаходження банку (фінансової установи), в якій зберігається вклад, зазначено лише "грошові кошти на депозитних рахунках та пенсійні вклади в банках міста Рівне", позивачка звернулася до суду із даним позовом і просить визнати заповіт від 26 лютого 2016 року недійсним та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном у два місяці із дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки пропустила вона встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Позивачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_6 , адвокат Поліщук Т.С., в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_4 . Позивачка ОСОБА_6 в серпні 2015 року звернулася до Рівненської райдержнотконтори, де їй 28 серпня 2015 року було надано інформацію, які документи необхідно подати для оформлення спадщини. В 2016 році нею було встановлено факт родинних відносин із спадкодавицею. Однак, 05 лютого 2016 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_7 . Зазначила, що ОСОБА_6 зверталася до Рівненського районного суду з позовом про визнання заповіту недійсним, ухвалою суду від 26.10.2017 року ця вимога була залишена без розгляду. При розгляді справи, ОСОБА_7 у своїх поясненнях вказала, що чула як нотаріус питав спадкодавицю, чи розуміє вона значення своїх дій, тобто вона була присутня при посвідченні заповіту, а тому порушено порядок посвідчення цього заповіту, порушено його таємницю і він має бути визнаний недійсним. Вказала також, що позивачці було відомо, де проживала тітка, вона до неї не приїздила, однак іноді вони спілкувалися по телефону. Оскільки позивачка довго не могла отримати необхідних документів для оформлення спадщини, зокрема: свідоцтва про смерть спадкодавиці, то вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому такий строк підлягає поновленню. Виходячи з вищевикладеного, вважає позов обґрунтованим і просить його задоволити, визнати заповіт недійсним внаслідок його нікчемності та визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю у два місяці.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Від неї до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що посилання позивачки на те, що вона особисто привозила нотаріуса для посвідчення заповіту і була присутньою під час підписання та посвідчення заповіту заповідачем, що, на думку позивачки, є підставою для визнання його недійсним, через порушення таємниці посвідчення заповіту, не відповідають дійсності, не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Щодо порушення порядку посвідчення заповіту, а саме: що у тексті заповіту не зазначено номер рахунку, повне найменування та місцезнаходження банку (фінансової установи), в якій зберігається вклад, зазначено лише "грошові кошти на депозитних рахунках та пенсійні вклади в банках міста Рівне" пояснила, що дана вимога є спеціальною та застосовується за бажанням та можливістю спадкодавця вказати вищезазначені відомості, крім того, депозитні вклади є строковими, а тому номер рахунку після укладення депозитного рахунку може змінюватися. Стосовно визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначила, що додатковий строк для прийняття спадщини визначається, якщо суд встановить, що заявником пропущено такий строк з причин, які є поважними, вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, проте позивачкою таких причин не наведено, тому і ця вимога не може бути задоволена. З огляду на вищевикладене, просила в позові відмовити повністю, судові витрати в разі відмови у задоволенні позову покласти на позивачку.

Крім того, від відповідачки ОСОБА_7 до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, за участю її представника, адвоката Цуняка С.В., позовні вимоги не визнає, вважає їх надуманими, безпідставними, а тому такими, що не підлягають до задоволення.

Допитана в якості свідка, позивачка ОСОБА_7 показала, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_4 бажала скласти заповіт, оскільки та попросила привести нотаріуса для оформлення доручення. Вона виконала її прохання, привела нотаріуса, якого вона попросила та його помічника, сама ж пішла до сусідки, а потім в аптеку. Коли повернулася, дізналася від ОСОБА_4 про те, що нею було складено заповіт. Крім того, показала, що того дня вчинялися дві дії, було складено заповіт і оформлено доручення. Спочатку оформлялося доручення, для його оформлення вона надала свій паспорт, після оформлення доручення, паспорт вона отримала відразу і пішла до сусідки. Заповіт оформлявся пізніше, після посвідчення доручення. Другий раз нотаріуса вона не привозила.

Представник відповідачки ОСОБА_7 , адвокат Цуняк С.В., в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з мотивів, викладених у поданому відзиві на позовну заяву. Пояснив, що ОСОБА_7 не була присутня при оформленні та підписанні заповіту, із звукозапису іншого судового засідання про визнання заповіту недійсним, з пояснень ОСОБА_7 неможливо встановити, стосовно вчинення якої нотаріальної дії (довіреності чи заповіту) вони стосуються. Так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, в цій частині позов є необґрунтованим, визнання заповіту недійсним - безпідставне. Щодо порушення форми заповіту в частині того, що не вказані дані про банківські вклади, то у відповідності до ст.ст.1233, 1236 ЦК України, такі дані вказуються за їх наявності та бажання спадкодавця. Зазначив, що заповіт відповідає волі заповідачки, записаний на комп`ютері, це було особисте розпорядження ОСОБА_4 . Оскільки заповіт відповідає нормам ст.1247 ЦК України, яка визначає спеціальні норми щодо оформлення заповіту, то він не може бути визначений недійсним. Стосовно причин пропуску строку прийняття спадщини зазначив, що вказані позивачкою причини не є непереборними. Так, позивачка після смерті тітки звернулася в нотконтору і 26 серпня 2015 року їй було вказано на недоліки, але вони нею не були усунуті, жодного доказу поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини суду не надано. Крім того, є наявний заповіт, згідно якого успадковано майно ОСОБА_4 . Виходячи з вищевикладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю, а у випадку відмови, покласти витрати, понесені відповідачкою в процесі розгляду справи, на позивачку.

Допитаний в якості свідка приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І., який залучений до участі в справі як третя особа без самостійних вимог, в судовому засіданні дав показання, що спадкодавицю знав давно, оскільки раніше разом працювали на залізниці, вона часто консультувалася в нього, вони говорили по телефону, приходила до нього, а тому в нього не виникало сумнівів стосовно її дієздатності. В неї були проблеми з ногами, вона погано ходила, але лежачою не була. Того дня вчиняв де-кілька нотаріальних дій. Стосовно посвідчення заповіту показав, що був попередній виклик додому, він з`явився туди, з`ясував всі необхідні обставини, роз`яснив всі наслідки такої нотаріальної дії, після чого повернувся в офіс для підготовки проекту заповіту. Як проект заповіту був виготовлений, повторно прийшов ще раз до клієнтки для підпису заповіту. Показав також, що при встановленні волевиявлення спадкодавиці і підписанні заповіту спілкувався з ОСОБА_4 віч-на-віч, вони в кімнаті були лише вдвох. Відповідачка ОСОБА_7 була в квартирі, але не була присутня при співбесіді в тій кімнаті, де був він і ОСОБА_4 . Остання склала заповіт на ім`я ОСОБА_7 , яка її тривалий час доглядала, допомагала їй. Як пояснила ОСОБА_4 , родичів у неї не було. Волевиявлення спадкодавиці було вільним, при посвідченні заповіту було дотримано вимог закону.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_8 , який на даний час є власником успадкованої квартири і який залучений до участі у справі як третя особа, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить судові засідання проводити без його участі, одночасно заявивши свою позицію стосовно заявлених позовних вимог, які вважає безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають до задоволення.

Свідок ОСОБА_9 , яка є помічником приватного нотаріуса Кострикіна В.І., в судовому засіданні показала, що на виклики завжди ходить разом із нотаріусом, який сам з`ясовує волевиявлення спадкодавця, потім повертаються для підготовки проекту заповіту. Коли підписують заповіт, то записуються дані в журналі, тому вона також іде разом з нотаріусом на виклик. Показала, що оскільки пройшло багато часу, то точно не пам`ятає чи була ОСОБА_7 присутньою при посвідченні заповіту, але нотаріус мав бесіду віч-на-віч з ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_4 і даний факт підтверджено документами, наявними в матеріалах справи.

Так, згідно запису акта про народження № 399 від 03 червня 1955 року, батьками ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_10 ) є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а відповідно запису акта про народження № 761 від 28 жовтня 1950 року, батьками ОСОБА_13 (батько позивачки) є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_13 є рідними сестрою і братом. Ці обставини встановлені рішенням Рівненського районного суду від 26.10.2017 року (справа № 570/3434/16-ц, провадження № 2/570/213/2017).

Із запису акта про одруження № 1820 від 29 листопада 2002 року слідує, що ОСОБА_14 вийшла заміж і змінила прізвище на " ОСОБА_15 ".

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_10 ), серії НОМЕР_1 вбачається, що її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 06 грудня 1994 року, ОСОБА_17 вийшла заміж та змінила прізвище на " ОСОБА_18 ".

З огляду на вищевикладене вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є рідними тіткою і племінницею.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07 липня 2015 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.116). Це підтверджується і копією актового запису про смерть № 1130 від 07.07.2015 року (а.с.11).

Брат ОСОБА_4 , ОСОБА_19 (батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Огре, Латвія, де проживав після розірвання шлюбу з матір`ю позивачки ОСОБА_6 (а.с.7).

З листа приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А. № 144/02-14 від 17 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 подано до неї заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідно заповіту, складеного померлою 26 лютого 2015 року та на підставі поданої заяви спадкоємцем, нею були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене у заповіті майно. Повідомлено також, що у разі наявності у померлої іншого майна, неохопленого заповітом, вона має право на спадкування такого майна за законом. У даному випадку необхідно звернутися до суду за продовженням строку для прийняття спадщини, який для спадкоємців другої черги за правом представлення закінчився 05 квітня 2016 року.

Як було встановлено судом, дійсно, на випадок своєї смерті, ОСОБА_4 було складено заповіт від 26 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 158, згідно якого вона заповіла ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_2 , земельну ділянку, що розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області та грошові кошти на депозитних рахунках та пенсійні вклади в банках міста Рівне.

Відповідачка ОСОБА_7 у встановлений законом шестимісячний строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А., у зв`язку з чим 05 лютого 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А., зареєстровані в реєстрі за №№ 80, 81, 82. ОСОБА_7 успадкувала квартиру в м.Рівне, земельну ділянку на території Городоцької сільської ради Рівненського району та грошові вклади в банках м.Рівне. Саме це майно було охоплено заповітом.

Позивачка ОСОБА_6 не вказала про наявність іншого майна у її тітки ОСОБА_4 . Не встановлено такого майна судом під час розгляду даної справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін, про що зазначено в ч.1 ст.209 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1257 ЦК України, визначено, коли заповіт визнається недійсним. У відповідності до норм даної статті, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_6 вказує на порушення п.22 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994 року № 419, а саме, що у разі посвідчення заповіту на вклад, який зберігається у банку (фінансовій установі), у тексті заповіту зазначається номер рахунку, повне найменування та місцезнаходження банку (фінансової установи), в якій зберігається вклад. Та резюмує, що у заповіті від 26.02.2016 року зазначено лише "грошові кошти на депозитних рахунках та пенсійні вклади в банках міста Рівне", тобто в порушення вимог Порядку не зазначено номер рахунку, повне найменування та місцезнаходження банку (фінансової установи), в якій зберігається вклад.

У відповідності до ст.1247 ЦК України (загальні вимоги до форми заповіту), заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу і підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі.

Виходячи із змісту даної статті ЦК України, не є обов`язковим зазначати у тексті заповіту номер рахунку і повне найменування та місцезнаходження банку (фінансової установи), в якій зберігається вклад. Номер рахунку може змінюватися і спадкодавець може і не знати цієї інформації.

Що стосується загальних вимог до форми заповіту, то судом встановлено, що в даному випадку вони були дотримані.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1248 ЦК України (посвідчення заповіту нотаріусом), нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши всі обставини справи і надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про недійсність заповіту свого підтвердження в суді не знайшли. Твердження позивачки, що відповідачка була присутня саме при посвідченні оспорюваного заповіту не доведено належними та допустимими доказами, відповідачка, нотаріус і його помічник заперечили це, а із звукозапису судового засідання у цивільній справі Рівненського районного суду № 570/3434/16-ц (провадження № 2/570/213/2017), який досліджувався в процесі розгляду даної справи, однозначно визначити, що відповідачка була присутньою і чула розмову нотаріуса зі спадкодавицею при вираженні волевиявлення на випадок смерті останньої неможливо, тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання заповіту від 26 лютого 2015 року недійсним внаслідок його нікчемності у зв`язку із порушенням таємниці заповіту та Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого Постановою КМУ від 15.06.1994 року № 419, до задоволення не підлягає, оскільки судом встановлено, що своє волевиявлення стосовно розпорядження своїм майном ОСОБА_4 висказала нотаріусу Кострикіну В.І. у бесіді віч-на-віч. Її волевиявлення було вільним, без будь-якого примусу і відповідало її волі.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В контексті тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не наведено причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Неможливість подання спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавиці, встановлення в судовому порядку фактів, що мають юридичне значення і є необхідними для оформлення спадщини, не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Беручи до уваги наведені вище обставини і оцінивши надані суду належні і допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в цілому не доведений належними доказами, він є безпідставним, а тому до задоволення не підлягає.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 частини 2 вищезгаданої статті визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи той факт, що судом відмовлено в задоволенні позову повністю, з позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені відповідачем в процесі розгляду справи, як це передбачено ст.141 ЦПК України. Зокрема: з позивачки на користь відповідачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір за подання клопотань і витрати на правничу допомогу, що підтверджено відповідними квитанціями, додатком № 1 до Договору № 58 про надання правничої допомоги у формі представництва, звітом про виконання договору, меморіальним ордером від 28.10.2019 року.

Керуючись ст.ст.13, 76, 78, 81, 141, 142, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.203, 209, 1233, 1257, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (до участі в справі залучено як третю особу без самостійних позовних вимог щодо предмета спору: Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, ОСОБА_3 ) про визнання заповіту недійсним - відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- понесені нею судові витрати за правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень;

- сплачений судовий збір за подання клопотань в загальній сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 31 жовтня 2000 року Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідачка - ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 11 березня 2001 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 .

Третя особа без самостійних позовних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін Володимир Іванович, вул.Пересопницька, № 3, м.Рівне, 33000.

Третя особа без самостійних позовних вимог щодо предмета спору ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 09 лютого 1996 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 .

Повний текс рішення виготовлено 16 грудня 2019 року.

Суддя Остапчук Л.В.