Справа № 587/2849/18
РІШЕННЯ
29 березня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кругляка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,
Позивач ОСОБА_3 в особі свого представника звернулася до суду з зазначеним позовом, зазначаючи, що 09 вересня 2017 року близько 07-30 год. в с. Верхня Сироватка Сумського району з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем ЗАЗ ТF 698К, державний номер НОМЕР_1 , сталася ДТП, внаслідок чого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які перебували в якості пасажирів у вказаному автомобілі, отримали тяжкі тілесні ушкодження. На момент події у ОСОБА_4 був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Діями ОСОБА_4 спричинена матеріальна і моральна шкода. Просила стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 , яка є представником потерпілої ОСОБА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_3 ; з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300 000 грн.
В подальшому представник позивача ОСОБА_1 доповнив цивільний позов новими обставинами, зазначаючи, що 10 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико соціальною експертною комісією постраждалій ОСОБА_3 . визначено першу «А» групу інвалідності як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП з вини обвинуваченого ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Мінімальний розмір страхового відшкодування у разі встановлення I групи інвалідності становить 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку, в зв`язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 , яка є представником ОСОБА_3 , матеріальну шкоду в розмірі 115 200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_3 ; з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300 000 грн.
Крім того, представник позивача ОСОБА_1 . уточнив позов, зазначаючи, що позивач змінює підставу позову із стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілих на таку підставу, як стягнення за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, яка становить, згідно п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі встановлення I групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Тому просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 , яка є матір`ю потерпілої ОСОБА_3 і представляє її інтереси, матеріальну шкоду в розмірі 115 200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., заподіяну потерпілій ОСОБА_3 ; з ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 300 000 грн..
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що дитина ОСОБА_3 три місяці перебувала в комі, являється інвалідом I групи, Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно виплатити страхове відшкодування у зв`язку з ДТП. Просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України 115 200 грн. матеріальної шкоди і 5 000 грн. моральної шкоди, з ОСОБА_4 300 000 грн. моральної шкоди, яка пов`язана з фізичним болем у ОСОБА_3 стражданнями, тяжким ушкодженням здоров`я, наслідком яких вона на даний час не може самостійно рухатись і розмовляти, потребою постійного догляду, наявністю інвалідності.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала.
Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, направивши заяву з проханням слухати справу у відсутності представника, в своєму відзиві зазначали, що за наслідки ДТП, яка мала місце 09 вересня 2017 року, має нести відповідальність винна особа. Відповідно до вироку суду від 07 травня 2018 року винною особою визнано ОСОБА_4 Відповідальність за спричинену матеріальну шкоду в межах страхових сум повинна нести МТСБУ. Станом на момент звернення з позовом до суду позивач не скористався своїм правом подання заяви про виплату страхового відшкодування до МТСБУ. Вважали подання позову до МТСБУ передчасним у зв`язку з тим, що позивач не звертався до МТСБУ в строки, передбачені законом. Крім того, зазначав, що ОСОБА_2 є матір`ю потерпілої і не може бути отримувачем коштів відповідно до закону.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», в своїй заяві, надісланій до суду зазначив, що позовну заяву ОСОБА_2 не визнає.
Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.
Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ ТF 698 К, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись неподалік будинку № 24 по вул. Калинова в с. Верхня Сироватка Сумського району у напрямку м. Суми, порушив п. п. 13.3, 13.1, 13.3, 2.3б ПДР України, відволікся від керування транспортним засобом та при появі в нього об`єктивної можливості виявити на шляху свого руху перешкоду у вигляді нерухомого автомобіля МАЗ 6501С5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з дотриманням безпечного інтервалу, допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3 6501 НОМЕР_4 , в результаті якої ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, які відподвідно до висновків судово медичних експертиз № 1087 та № 1088 від 02 листопада 2017 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Зазначені обставини встановлені таким, що набрав законної сили вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 травня 2018 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки (а.с.37-42).
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду справ з матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року, вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 вересня 2018 року відносно ОСОБА_4 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд до Сумського районного суду Сумської області іншим складом суддів у порядку цивільного судочинства (а.с.43-46).
У відповідності з ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП відповідач ОСОБА_4 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховою компанією не було, отже його відповідальність застрахована не була.
10 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико-соціальною експертизою комісією ОСОБА_3 визначено першу «А» групу інвалідності, як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Причина інвалідності загальне захворювання (а.с.27).
Згідно ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності
потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування
(регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Згідно п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті
1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Отже, відповідач МТСБУ- має нести цивільно-правову відповідальність за завдану ОСОБА_4 шкоду в межах, визначених законом. Посилання відповідача на те, що позивачем не дотримано вимог закону щодо порядку звернення до МТСБУ про страхове відшкодування не можуть бути підставою для відмови у захисті порушених прав позивача, оскільки безпосередньо після ДТП позивач тривалий час перебувала на лікуванні, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому потягли за собою встановлення 1 групи інвалідності, отже не мала фізичної можливості подати страховику відповідні заяви з додатками.
Крім того, вина відповідача в заподіянні шкоди позивачу ОСОБА_3 встановлена в судовому засіданні, підтверджується таким, що набрав законної сили вироком суду, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту, а ОСОБА_4 як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, суд вважає встановленим, що в результаті дорожньо транспортної пригоди позивачу ОСОБА_3 спричинена і моральна шкода, оскільки в результаті ДТП з вини ОСОБА_4 вона відчула сильний фізичний біль, отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні в медичному закладі, внаслідок завданої з вини ОСОБА_4 шкоди позивачка має значні складнощі в переміщенні та спілкуванні, був суттєво і непоправно порушений її звичний спосіб життя, вона потребує постійного догляду, визнана інвалідом 1 групи, тому суд вважає встановленим, що в результаті ДТП ОСОБА_3 була завдана і моральна шкода, яку необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_4
В силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03 95 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.
Отже, враховуючи, що шкода була завдана не умисними, а необережними діями, беручи до уваги ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та глибину моральних страждань позивача ОСОБА_3 , матеріальне становище заподіювача шкоди, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки 100 000 гривень моральної шкоди, в іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки всупереч положенням ст. 12,81 ЦПК України позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана їй в більшому розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, код - 21647131) на користь ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 , 115 200 гривень матеріальної шкоди, 5 000 гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 , 100 0000 гривень моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко