Справа № 350/1033/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1071/19
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.,

з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держпраці в Івано-Франківській області, про визнання неправомірною бездіяльності у здійсненні перерахунку страхових виплат, за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене у складі судді Калиній Г.В. 13 червня 2019 року в с-щі Рожнятів,

в с т а н о в и в :

16.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держпраці в Івано-Франківській області, про визнання неправомірною бездіяльності у здійсненні перерахунку страхових виплат.

В заяві зазначив, що працював трактористом-машиністом бульдозера у колгоспі «Ленінським шляхом» в с. Нижній Струтин Рожнятівського району і у 90-х роках в результаті професійного захворювання був визнаний інвалідом другої групи зі стійкою втратою працездатності довічно.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 26 квітня 2000 року було стягнуто з правонаступників колгоспу селянської спілки «Струтинська» та агрофірми «Черва» разом 134 грн. щомісячного відшкодування втраченого заробітку.

З 01 квітня 2001 року вказана виплата проводиться відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Рожнятівському районі, розмір якої щорічно перераховується.

Посилаючись на те, що йому у 2001 році неправильно було обраховано заробітну плату в розмірі 223,30 грн., такий розмір зарплати суперечить встановленому Галузевою угодою між Міністерством АПК України, галузевими об`єднаннями підприємств і підприємців та ЦК профспілки працівників АПК на 2001-2002 роки для трактористів-машиністів 3-ї категорії шостого розряду першого класу розміру 368 грн., та вважаючи, що розмір його середнього заробітку для обчислення страхового відшкодування становить 917,83 грн. і відповідачем відмовлено йому у перерахунку розміру страхової виплати, позивач з врахуванням змінених позовних вимог просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача, який не перерахував та не виплатив йому страхові виплати починаючи з 1 квітня 2001 року по даний час, виходячи із розміру заробітної плати за період з лютого по квітень 1994 року, що станом на 01 квітня 2001 року становить 790,60 грн., з врахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати у період з 1 квітня 2001 року по даний час;

- визнати за ним право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, починаючи з 1 квітня 2001 року, виходячи із розміру заробітної плати станом на 01 квітня 2001 року 790,60 грн., з урахуванням підвищення тарифних ставок працівників підприємства у галузях національної економіки, мінімальної заробітної плати, які відбулися після часу його професійного захворювання;

- встановити, що селянською спілкою «Струтинська» неправильно вирахувано його середній заробіток для обчислення відшкодування шкоди;

- встановити, що розмір такого заробітку складає станом на 01 квітня 2001 року 790,60 грн., а розмір щомісячної виплати відшкодування шкоди станом на 31 грудня 2016 року складає 6432 грн.;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день набрання рішенням суду законної сили, виходячи з розміру середнього заробітку 790,60 грн.;

- стягнути на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 13 червня 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено, що селянською спілкою «Струтинська» неправильно вирахувано середній заробіток ОСОБА_1 для обчислення відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків та визначено, що його середній заробіток для обчислення відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків станом на 01 квітня 2001 року складає 790,60 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, починаючи з 1 квітня 2001 року по даний час, виходячи із розміру заробітної плати станом на 01 квітня 2001 року, що становить 790,60 грн. з урахуванням підвищення тарифних ставок працівників підприємства у галузях національної економіки, мінімальної заробітної плати, які відбулися після часу його професійного захворювання.

Встановлено, що розмір щомісячної виплати відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, станом на 31 грудня 2016 року складає 6432 гривні.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області провести перерахунок щомісячних виплат відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, за період з 01 квітня 2001 року по день вступу рішення у даній справі в законну силу, виходячи із розміру середнього заробітку станом на 01 квітня 2001 року, що становить 790,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 6420 гривень судових витрат по справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідно до п. 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472 (зі змінами і доповненнями від 18.07.1994 року № 492 та від 03.10.1997 року № 1100), розмір втраченого потерпілим заробітку визначається із середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров`я, пропорційно ступеню втрати працездатності. А середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) відповідно до п.22 Правил визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

При цьому, суд погодився зі Звітом про фактичні результати стосовно розрахунку розміру страхових виплат ОСОБА_1 та доповненням до вказаного Звіту, відповідно до яких середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за три останні повні календарні місяці роботи (січень, лютий, березень) становить 402 296 карбованців, що станом на 01.04.1994 року складала 4,02 грн. Середньомісячний заробіток позивача за три останні місяці становить 790,60 грн.

Також суд зазначив, що представники відповідача та третьої особи, заперечивши розрахунок, наданий аудитором у Звіті, свого розрахунку не подали. На даний час підприємство ліквідоване, у зв`язку з чим підвищення зарплати не відбувається, а тому неможливо здійснити перерахунок відшкодування втраченого заробітку позивача на даний час. Крім того, відсутні підстави для застосування підвищення заробітної плати у галузях національної економіки, які відбулись після професійного захворювання позивача.

Відмовляючи у задоволені позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, який не перерахував та не виплатив ОСОБА_1 страхові виплати з 1 квітня 2001 року по даний час, суд виходив з того, що відповідач при проведенні відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_1 діяв у межах своїх повноважень, керуючись довідкою про розмір середньомісячного заробітку позивача до стійкої втрати професійної працездатності, наданою йому в установленому законом порядку. Іншого документу, який давав би йому підстави для зміни розміру відшкодування на час звернення до нього позивача з відповідною вимогою, у матеріалах його особової справи не було.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність рішення суду.

Зазначає, що вирішуючи спір, суд погодився зі звітом ТзОВ АФ «Вест Аудит» про фактичні результати стосовно розрахунку розміру страхових виплат ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що іншого розрахунку середньомісячного заробітку сторони не подали. При цьому, суд не дав оцінки запереченням його представника та представника третьої особи щодо неправильності проведеного розрахунку.

Так, розрахунки, які наведені у Звіті, проведені всупереч нормам законодавства, на які містяться посилання у даному звіті та які були чинними на час виникнення правовідносин.

Вказує, що з 01.07.1993 року по 11.07.2001 року діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівником ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконання ним трудових обов`язків, затверджені постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472.

Пунктом 22 вказаних Правил передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою пов`язане це ушкодження здоров`я, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи.

Заробіток у зазначений період підлягає коригуванню з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати, тарифних ставок, посадових окладів працівників підприємства або індексації доходів відповідно до чинного законодавства.(абзац 5 пункту 22 в редакції від 18.07.1994 року)

У Звіті аудитором проведено розрахунок середньомісячного заробітку за період роботи січень, лютий, березень 1994 року, що передує встановленню стійкої втрати працездатності.

Однак, не враховано того, що згідно записів у трудовій книжці у період з 14.12.1993 року по 13.03.1994 року ОСОБА_1 працював ковалем у селянській спілці «Струтинська», а не за професією тракториста-машиніста, з якою пов`язане професійне захворювання.

Також у Звіті наведені дані про те, що згідно першого висновку МСЕК від 28.11.1994 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати працездатності.

Крім того, розрахунок середнього заробітку проводився аудитором із застосуванням коефіцієнту підвищення мінімальної заробітної плати, а не реального підвищення заробітної плати у селянській спілці « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У звіті відсутні дані про розмір заробітку відповідного працівника селянської спілки «Струтинська» після підвищення, тобто аудитором не застосовано абзац 6 п.28 Правил про те, що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Також зазначає, що у копіях відомостей по заробітній платі не чітко відображені прізвища працівників та у відомостях за період 1998-2000 роки не зазначено посади працівників. Однак зі змісту відомостей вбачається, що у жовтні 1997 року у тракториста СС «Струтинська» найбільша нарахована зарплата становила 142,70 грн. та у січні 2000 року -найбільша нарахована зарплата ОСОБА_2 за 20 відпрацьованих днів - в сумі 189,60 грн.

Суд не дав належної оцінки тому, що особова справа ОСОБА_1 згідно акту була передана до ВВДФСС у Рожнятівському районі селянською спілкою «Струтинська» з довідкою про розмір щомісячної страхової виплати 134 грн. станом на 01.04.2001 року. А у 2003 році селянська спілка передала по акту нову довідку про розмір щомісячних страхових виплат станом на 01.04.2001 року 147,29 грн. і на підставі вказаної довідки постановою Фонду було призначено перераховану страхову виплату.

Апелянт зазначає, що перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням положень абзацу 3 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній до 01.01.2015 року) про те, що у разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 01 березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком потерпілого. При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні страхові платежі потерпілим за рішенням правління Фонду, що відділенням виконавчої дирекції Фонду в Рожнятівському районі проводилось з 2002 року по 2014 рік.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати.

Судом не враховано того, що розрахунок розміру страхових виплат проведений аудитором за період з 01.04.2001 року по 31.12.2016 року з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, а не відповідно до коефіцієнтів, затверджених постановами правління Фонду та без врахування розміру пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у спілці селян «Струтинська» трактористом-машиністом 6 розряду та 28 листопада 1994 року був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, що підтверджується копією трудової книжки та копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 7, 8 т.1).

Згідно рішення Криворізького науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань від 17 листопада 1994 року ОСОБА_1 встановлено діагноз вібраційна хвороба І-ІІ ступеня. Захворювання професійне. Відповідно до висновку МСЕК від 28 листопада 1994 року йому встановлено 50% втрати працездатності, відповідно до висновку МСЕК від 16 листопада 1995 року - 50% втрати працездатності та відповідно до висновку МСЕК від 07 листопада 1996 року - 60% втрати працездатності.

Наведеної обставини сторони не заперечують.

Отже, внаслідок професійного захворювання позивач втратив 60% професійної працездатності та йому встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії ІФ № 000525 від 19.04.2006 року (а.с.15 т.1) та копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 18.03.2015 року. (а. с. 6 т.1)

Постановою Рожнятівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 16.07.2001 року продовжено раніше призначену ОСОБА_1 селянською спілкою «Струтинська» щомісячну грошову суму часткової втрати працездатності втраченого заробітку в розмірі 134 грн. Вказана постанова прийнята за заявою ОСОБА_1 на підставі поданої ним довідки СС «Струтинська» про розмір втраченого заробітку 134 грн. (а.с.262- 264 т.1)

У зв`язку з допущеною помилкою СС «Струтинська» при розрахунку розміру щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , останньому було виплачено заборгованість в сумі 4 962,09 грн. та передано до Фонду нову довідку про розмір відшкодування втраченого заробітку 147,29 грн. (т.2 а.с.75) В подальшому відповідачем виплачувалось страхове відшкодування з врахуванням уточненої довідки.

Згідно інформації, що міститься у загальному доступі, 26 грудня 2006 року зареєстровано припинення селянської спілки «Струтинська».

Відповідно до п.22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівником ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконання ним трудових обов`язків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472, (чинних на час виникнення спірних правовідносин) середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою пов`язане це ушкодження здоров`я, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи.

У тому разі, коли потерпілий працював менше 12 календарних місяців, середньомісячний заробіток визначається шляхом ділення загальної суми за календарні місяці роботи на число цих місяців.

Якщо працівник пропрацював менше одного календарного місяця, то заробіток за весь відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на число робочих днів за місяць, обчислене в середньому за рік (25,4 - при шестиденному робочому тижні та 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні).

Заробіток у зазначений період підлягає коригуванню з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати, тарифних ставок, посадових окладів працівників підприємства або індексації доходів відповідно до чинного законодавства.(абзац 5 пункту 22 в редакції від 18.07.1994 року)

Частиною другою ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV, у редакції до 01.01.2015 року, передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Встановлено, що відповідачем станом на 01 березня кожного року проводилось перерахування сум щомісячних страхових виплат на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики, що підтверджено копіями постанов Відділення ФД ФССНВ в Рожнятівському районі. (а.с.234-249 т.1)

На даний час розмір щомісячної страхової виплати становить 2351,51 грн., що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_1 (а. с. 54-76 Т-2)

За результатами перевірки архівних документів нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у селянській спілці «Струтинська» за період з 1993 року по 1994 рік, проведеної Управлінням праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА, розбіжностей у вирахуванні середньомісячного заробітку не виявлено та встановлено, що розрахунок розміру середньомісячного заробітку, з якого позивачу ОСОБА_1 здійснюється відшкодування втраченого заробітку, проведено правильно за останній рік роботи, тобто за 12 місяців. За три останні місці середньомісячний заробіток визначити неможливо, оскільки в листопаді 1994 року ОСОБА_1 був визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок професійного захворювання, а перед встановленням групи інвалідності 140 днів не працював у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, у червні відпрацював тільки 21 робочий день, у травні знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, у квітні знаходився у щорічній відпустці. Березень, лютий та січень 1994 року для розрахунку не беруться, оскільки вони не є трьома останніми місяцями перед встановленням інвалідності, що підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення Рожнятівської РДА№ 1229/03/01-11 від 30 червня 2015 року (а.с. 78 т.1).

У Звіті аудиторської фірми «Вест Аудит» аудитором проведено розрахунок середньомісячного заробітку за період роботи січень, лютий, березень 1994 року, що передує встановленню стійкої втрати працездатності.(а.с.31-37 т. 2)

Однак, згідно записів у трудовій книжці у період з 14.12.1993 року по 13.03.1994 року ОСОБА_1 працював ковалем у селянській спілці « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не за професією тракториста-машиніста, з якою пов`язане професійне захворювання.(а.с.268 т.1)

Крім того, аудитором проведено розрахунок розміру страхової виплати ОСОБА_1 з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2016 року, до заробітної плати, яка діяла станом на 01.04.1994 року, без врахування зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки та визначено розмір середнього заробітку для обчислення відшкодування втраченого заробітку в сумі 790,60 грн. Такий розрахунок також проведено без дотримання вимог ч.1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» про те, що сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Згідно ч.1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Відповідно до п. 3.7.1. Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 22.12.2005 року № 83 підставою для перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 1 березня кожного року є зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики.

Пунктом 3.7.2. Порядку передбачено, що перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду. Розмір щомісячної страхової виплати обчислюється відповідно до підпункту 3.5.1 пункту 3.5 цього Порядку.

При цьому відкоригована заробітна плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду, на дату проведення перерахунку. У такому разі розмір щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Сума перерахованого розміру щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності не може перевищувати відкориговану заробітну плату.

Пунктом 3.5.3. Порядку від 22.12.2005 року № 83 передбачено, що у разі коли застрахованій особі одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв`язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячного заробітку (доходу), який ця особа мала до ушкодження здоров`я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Аналогічна норма міститься у п. 3.4.4. Порядку, затвердженого постановою 27.04.2007 року № 24, яким передбачено, що розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня.

А пунктом 3.8.2. Порядку передбачено, що перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Коефіцієнти підвищення страхових виплат у 2002 році - 1,193, у 2003 році - 1,182, у 2004 році - 1,152, у 2005 році - 1,238, у 2006 році - 1,203, у 2007 році - 1,183, у 2008 році - 1,125, у 2009 році - 1,063, у 2010 році - 1,0, у 2011 році - 1,102, у 2012 році - 1,176, у 2013 році - 1,149, у 2014 році - 1,079.

При цьому відкоригована заробітна плата не може перевищувати максимальну величину, з якої справляються страхові внески до Фонду, на дату проведення перерахунку. У такому разі розмір щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Сума перерахованого розміру щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності не може перевищувати відкориговану заробітну плату.

Згідно п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (у редакції з 03.10.1997 року) перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Так, у додатку № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 р. N 1783 «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» визначені показники середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 1992 - 2002 роки, що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, показник середньомісячної заробітної плати станом на 01.04.2001 року становив 288,93 грн.

Враховуючи те, що вказаними нормативними актами передбачено, що підставою для перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 1 березня кожного року є зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики і перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, а аудитором у звіті проведений розрахунок страхової виплати без врахування таких положень закону, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 зазначеної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то витрати по оплаті судового збору в сумі 1 653,60 грн. за подання апеляційної скарги слід компенсувати Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 13 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення неправильності обчислення середнього заробітку, визначення середнього заробітку для обчислення страхового відшкодування, визнання права на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, виходячи з розміру визначеного заробітку, встановлення розміру щомісячного страхового відшкодування та зобов`язання проведення перерахунку страхової виплати.

Стягнути у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного бюджету на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 653,60 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят три грн. 60 коп.) згідно платіжного доручення № 112 від 16 липня 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2019 року.