22.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/6370/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/6370/17
2/205/33/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяни Миколаївни, Дніпровська міська рада про визнання права власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просять:

визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 в наслідок не проживання його райом зі спадкодавцем на момент смерті спадкодавця, не вступу в управління або володіння спадковим майном та не подання нотаріусу у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини;

визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_6 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, а саме ј частину будинку, за адресою АДРЕСА_1 , як половину сумісної власності подружжя, на 1/6 частину того ж будинку, як спадкоємець четвертої черги, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_6 , 1/24 частину вказаного будинку, як обов`язкову частку спадщини непрацездатної вдови спадкодавця ОСОБА_5 , а всього на 11/24 частин будинку;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , як спадкоємця четвертої черги, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_6 ;

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , як спадкоємця четвертої черги, що прийняв спадщину після смерті померлого ОСОБА_6 .

Позовна заява мотивована тим, що спірне домоволодіння побудовано під час шлюбу ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано в 1987 році за померлим чоловіком та його батьком ОСОБА_6 , який помер в 1997 році. Після смерті ОСОБА_5 позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з написанням померлим заповіту на ОСОБА_4 . Окрім того, позивачам також було відмовлено у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_6 , оскільки його син ОСОБА_5 на момент смерті батька був зареєстрований у домоволодіння та фактично прийняв Ѕ частину спадкового майна. Водночас, починаючи з 1990 року ОСОБА_5 з сім`єю не проживав, а відтак на думку позивачів він втратив право на спадкування частини спірного домоволодіння після смерті свого батька та відповідно діти ОСОБА_5 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на спадкове майно після смерті діда, як спадкоємці четвертої черги.

ОСОБА_4 надала суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнала частково, а саме в частині того, що ОСОБА_1 будучи непрацездатною дружиною померлого ОСОБА_5 має право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .. Зазначила, що померлий ОСОБА_5 на момент смерті батьків проживав з сім`єю, оскільки відповідач та ОСОБА_5 почали проживати разом з 1999 року та навіть під час проживання з відповідачем, ОСОБА_5 матеріально приймав участь в утриманні спірного будинку.

Представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 надано суду відповідь на відзив, у якій вона посилаючись на безпідставність викладених у ньому обставин просить суд позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не брав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Участі у судових дебатах не приймала.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 права власності на обов`язкову частку у садковому майні.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_9 позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти визнання за ОСОБА_1 права власності на обов`язкову частку у садковому майні.

У судове засідання приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М. не з`явилась, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дніпровська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів 17.02.1987р., власниками будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.1, а.с.103).

Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14.11.1986р. № 591/5 встановлено, що вищевказане домоволодіння побудовано самовільно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.1, а.с.101).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 в період побудови вказаного домоволодіння перебував у шлюбі з ОСОБА_10 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 починаючи з 04.09.1976р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 04.09.1976р. відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська (т.1, а.с.16).

Згідно з ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Враховуючи вищевказане, а також те, що вказане домоволодвіння було побудовано під час спільного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у 1986 році, суд доходить висновку, що Ѕ частина домоволодіння належного ОСОБА_6 була спільною сумісною власністю подружжя, а відтак ОСОБА_10 відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР мала право власності на 1/4 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

За тих же обставин, суд доходить висновку, що Ѕ частина домоволодіння належного ОСОБА_5 була спільною сумісною власністю подружжя, а відтак ОСОБА_1 відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР має право власності на 1/4 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 02.08.1996р. (т.1, а.с.11).

Таким чином після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина у вигляді ј частини вказаного домоволодіння.

Відповідно до домової книги та довідки № 390, виданої головою квартального комітету 28.02.2018р., станом на 1997 рік у вищевказаному домоволодінні, зокрема були зареєстровані чоловік померлої та її син ОСОБА_5 (т.1, а.с.165, 177-185).

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 196 року При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 були зареєстровані за однією адресою з померлою ОСОБА_10 , суд доходить висновку, що вони успадкували належну їй ј частину спірного домоволодіння в рівних частках, тобо то по 1/8 частині кожний.

Таким чином, частки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в домоволодінні, розташованого в АДРЕСА_1 , стали складати по 3/8 частин у кожного.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 04.09.1997р. (т.1, а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 3/8 частини вказаного домоволодіння.

Відповідно до ч.1, 2 ст.528 ЦК УРСР 1963 року не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку.

Посилання позивачів на те, що ОСОБА_5 не вступив у фактичне управління або володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав в іншому місці, також не може бути підставою для визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право на спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійне місце проживання за іншою адресою не може бути доказом того, що спадкоємець ухилявся від фактичного управління або володіння спадковим майном.

Окрім того, у судовому засіданні, під час допиту свідків факт ухилення ОСОБА_5 від утримання спадкового майна не знайшов свого підтвердження.

Враховуючи відсутність доказів того, що ОСОБА_5 ухилявся від виконання покладених на нього в силу закону обов`язків по утриманню спадкодавця, а також, що спадкоємець ухилявся від фактичного управління або володіння спадковим майном, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 та відповідно про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/6 частині на домоволодіння АДРЕСА_1 , як спадкоємців четвертої черги, що прийняли спадщину після померлого ОСОБА_6 .

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 успадкував після смерті батька 3/8 частин домоволодіння, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а відтак його частка у спірному майні стала складати 3/4 частин (3/8 + 3/8).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04.04.2017р. (т.1, а.с.10).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частин домоволодіння розташованого в АДРЕСА_1 .

За час життя ОСОБА_5 склав заповіт яким на випадок своєї смерті все його майно, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, що буде йому належати за законом на день його смерті та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповів ОСОБА_4 (т.1, а.с.58).

Згідно з ст.233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до спадкової справи № 17/2017, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (т.1, а.с.54-55).

Доказів визнання вищевказаного заповіту недійсним суду не надано.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є непрацездатною.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Враховуючи, що ОСОБА_1 непрацездатна дружина померлого ОСОБА_5 , вона відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщини, яка відкрилась після смерті останнього.

Таким чином, у разі спадкування за законом ОСОБА_1 належала б 1/4 частина спірного домоволодіння (3/4 частин : 3-х спадкоємців)

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги вимоги ст.1241 ЦК України, суд доходить висновку про достатність правових підстав для визнання з ОСОБА_1 права власності на обов`язкову частку, а саме на 1/8 ( ј : 2) частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.22 КпШС України, ст.ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 року,ст.ст.328, 392, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, Дніпровська міська рада про визнання права власності на будинок - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 право власності на 1/8 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка є обов`язковою часткою після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_6 та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , як спадкоємця четвертої черги, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_6 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , як спадкоємця четвертої черги, що прийняв спадщину після смерті померлого ОСОБА_6 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було,оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2019р.

СуддяН.Г. Остапенко