Справа № 452/1319/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" травня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

25 січня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, в якому розпорядилась на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок та надвірні будівлі в АДРЕСА_1 , і все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті заповіла їй своїй дочці, ОСОБА_1

Вона, ОСОБА_1 , дочка померлої, що підтверджується її свідоцтвом про народження та одруження, звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус зареєстрував спадкову справу №60747768 та 27.11.2017 року видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку, та повідомив, що Самбірська державна нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину, так як будииковолодіння в АДРЕСА_1 належить колишньому колгоспному двору, членами якого були:

ОСОБА_3 , голова двору, вона ОСОБА_4 , дівоче ОСОБА_5 та її брат, відповідач по справі ОСОБА_2

Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 січня 1989 року та довідки Самбірського МБТІ від 09.04.2019 року №1050 відомо, що будииковолодіння в АДРЕСА_1 100 належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3

З довідки Воютицької сільської ради № 1331/02-09 від 14.06.2017 року відомо, що будииковолодіння в АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи - колишній колгоспний двір. Станом на 01.07.1990 року в ньому проживали та були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова двору, син - ОСОБА_2 , та дочка - ОСОБА_5 (тепер ОСОБА_5). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Отже, на момент припинення форми власності - колгоспний двір, право на частку у майні будинковолодіння в селі в с АДРЕСА_1 мали: ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 , та вона, ОСОБА_1 по 1/6 частині кожен.

Відповідач ОСОБА_2 з 28.03.1994 року вибув з спірного будинковолодіння, що підтверджується довідкою Воютицької сільської ради №2067 від 16.04.2019 року, і не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. ОСОБА_2 на частку в майні двору не претендує. Про поділ, виділ чи витребування частки у майні двору відповідач не звертався і погоджувався з тим. що частки в майні колишнього колгоспного двору він не має.

З огляду на те, що до теперішнього часу ОСОБА_2 не заявляв вимоги про витребування своєї частки в майні двору і трирічний строк на витребування частки в майні двору минув; в даний час відмовляється від частки в майні двору, у контексті вище наведених правових норм регулювання майнових відносин у майні колишнього колгоспного двору, вважає, що частки в майні колишнього колгоспного двору мали ОСОБА_3 - голова двору, та вона,

ОСОБА_1 по 1/2 частині кожен.

А тому просить постановити рішення, яким визнати її, власником житлового будинку загальною площею 74,60 кв.м., житловою 47,5 кв.м. та належних до нього господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , вцілому з яких: 1/2 частка в майні колишнього колгоспного двору та 1/2 частка в порядку спадкування за заповітом майна своєї матері, ОСОБА_3 , котра померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , власником житлового будинку загальною площею 74,60 кв.м., житловою 47,5 кв.м. та належних до нього господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , вцілому, з яких: 1/2 частка в майні колишнього колгоспного двору та 1/2 частка в порядку спадкування за заповітом майна матері, ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя