Справа № 577/1992/18
Провадження № 2/577/31/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Цуканової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотопі Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про захист прав споживача та визнання недійсним договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «СС ЛОУН» та прохає визнати недійсним договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, який був укладений між нею та ТОВ «СС ЛОУН» 30 травня 2017 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30 травня 2017 року між нею та ТОВ «СС ЛОУН» був укладений договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року № 53188-А, відповідно до якого ТОВ «СС ЛОУН» брав на себе зобов`язання надати їй у кредит грошові кошти в сумі 3 500 грн 00 коп на умовах сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,33 % в день. Однак при укладенні вказаного кредитного договору, були порушені її права як споживача, визначені Законами України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних», зокрема:

- порушені вимоги ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у п. 9.10 договору вона начебто підтверджує, що вся необхідна інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням законодавства про захист прав споживачів. Проте при видачі ТОВ «СС ЛОУН» їй кредитних коштів вона не була ознайомлена з умовами кредитування та ризиками, чим були порушені вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Їй не були надані Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затв. наказом ТОВ «СС ЛОУН» від 5 квітня 2017 року № 0504-1. Також їй, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За таких обставин відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення її з усіма умовами кредитного договору. Таким чином, кредитор перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, не надав їй повну, всебічну, об`єктивну та достовірну інформацію, про умови кредитування;

- відповідачем також були порушені вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яке полягає у тому, що позивач вважає несправедливими умови кредитного договору, зокрема, згідно п. 1.1.2. договору плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1,33% в день. Поряд з цим згідно з п. 5.3 договору 30 травня 2017 року визначено, що при порушенні позичальником терміну платежу зі сплати заборгованості більше ніж на 3 календарні дні, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню на четвертий день прострочення в розмірі 9 % від суми позики, на п`ятий і наступні дні - у розмірі 3 % від суми позики за кожен день прострочення, тобто сума компенсації становить більше 50%, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою, та є всі підстави для визнання п. 5.3. договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року недійсним;

- наявні порушення норм, встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки відповідач не повідомляв позивачу про умови та строки обробки її персональних даних. Відсутність у кредитному договорі права відкликати згоду на обробку персональних даних є порушенням закону та підставою для визнання п.п.9,10 договору щодо обробки персональних даних недійсними.

З огляду на вищезазначене, прохає визнати недійсним договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 15 травня 2018 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 26 т. 1).

Відповідно до ухвали суду від 15 червня 2018 року до участі у справі, в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучене ТОВ «Фінсорс» (а.с. 70 т. 1).

22 та 25 червня 2018 року відповідачем ТОВ «СС ЛОУН» був наданий відзив на позов (а.с. 73 -83, 176-184 т. 1).

20 липня 2018 року ОСОБА_1 була надана відповідь на відзив до позовної заяви, в якій вона наполягає на порушенні відповідачем вимог діючого законодавства України та прохає визнати недійсним договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А, який був укладений між нею та ТОВ «СС ЛОУН» 30 травня 2017 року (а.с. 4-9 т. 2).

19 вересня 2019 року ТОВ «СС ЛОУН» надані заперечення на відповідь на відзив до позовної заяви (а.с. 23-31 т. 2).

25 червня 2018 року ТОВ «Фінсорс» наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Фінфорс» прохає відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 166-167 т. 1).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує (а.с. 5, 22 т. 1, а.с. 9 т. 2).

Відповідач ТОВ «СС ЛОУН» в судове засідання не з`явився, в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 106 т. 2).

З відзиву на позовну заяву вбачається, що ТОВ «СС ЛОУН» позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, оскільки при укладенні 30 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» договору позики № 53188-А були дотримані вимоги діючого законодавства та не допущено порушення прав ОСОБА_1 як споживача (а.с. 176-183 т. 1).

Третя особа - ТОВ «Фінфорс» в судове засідання також не з`явилося, в той час як третя особа належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 105 т. 2).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 30 травня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 53188-А (а.с.8-12, а.с. 102-111 т. 1).

Згідно п.п. 1.1.1, 1.1.4 п. 1.1. розділу І договору від 30 травня 2017 року позикодавець (ТОВ «СС ЛОУН») надає позичальнику ( ОСОБА_1 ) у позику грошові кошти в сумі 3 500 грн 00 коп, а позикодавець зобов`язується повернути позику та проценти за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні в строк до 28 червня 2017 року (а.с. 8 т. 1).

Згідно п.п. 1.1.2. п.1.1. розділу І вищевказаного договору плата за користування позикою у вигляді процентів складає 1,33% в день (а.с. 8 т. 1).

Згідно п. 1.2. Розділу І позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.п. 1.1.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми платежу на банківський рахунок позичальника).

Сукупна вартість кредиту становить 4 896 грн 50 коп (а.с. 12 т. 1).

Згідно п.п. 3.4.7. п. 3.4. розділу 3 позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені позикодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України (а.с. 9 т. 1)

Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору та розміщується в особистому кабінеті (п.п. 4.2. розділу 4 договору (а.с. 9 т. 1).

Згідно п. 4.4. розділу 4 договору від 30 травня 2017 року, у разі продовження строку дії договору позичальником - нарахування процентів за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк договору. При цьому проценти за користування позикою при продовженні строку договору нараховуються та сплачуються позичальником наперед (а.с. 9.т. 1)

Пунктом 5.3 розділу 5 договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року передбачено, що у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості більш ніж на 3 календарні дні позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю пеню: на четвертий день прострочення в розмірі 9 % від суми позики; в п`ятий і наступні дні - 3 % від суми позики за кожен день прострочення (а.с. 9 т. 1).

Згідно п. 9.5. розділу 9 вищевказаного договору сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі (а.с. 10 т. 1).

Пунктами 9.7., 9.8. розділу 9 договору від 30 травня 2017 року підтверджується, що позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також позичальник підтверджує, що під час укладання договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин (а.с. 10 т. 1).

При укладенні договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року у п. 9.10 розділу 9 вказаного договору зазначено, що позичальник підтверджує, що отримала від позикодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; повідомлена про свої права згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с. 10 т. 1).

18 травня 2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », а 30 червня 2017 року позивачу був виданий паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 6,7 т. 1).

28 червня 2017 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року (а.с. 141-146, 244-250 т. 1).

Згідно п.п. 2.1., п.п. 2.1.1., 2.1.2 п. 2.1. розділу 2 додаткової угоди № 1 кредитодавець надає позичальникові фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю в сумі 3 500 грн 00 коп, а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом відповідно до умов договору в національній грошовій одиниці - гривні, в строк до 28 червня 2018 року (а.с. 142 т. 1).

Згідно п.п 2.1.3 п. 2.1. розділу 2 вказаного договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33% в день, річна відсоткова ставка становить 478, 8%. (а.с. 142 т. 1)

Згідно п. 2.2. розділу 2 додаткової угоди від 28 червня 2017 року кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 2.1.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми платежу на платіжну картку позичальника).

Сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору складає 135,91% від суми кредиту 4 896 грн 50 коп (п.п. 2.1.3. п. 2.1. розділу 2 додаткової угоди № 1) (а.с. 142 т. 1).

Згідно п.п. 3.4.5. п. 3.4. розділу 3 додаткової угоди № 1 позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору, розміщується в особистому кабінеті та надається позичальнику кредитодавцем разом із договором (п. 4.2. розділу 4 додаткової угоди № 1) (а.с. 143, 147 т. 1).

Згідно п. 4.5. розділу 4 додаткової угоди № 1 у разі продовження строку дії договору позичальником - нарахування процентів за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк договору, на суму кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу (а.с. 143 т. 1).

Пунктом 4.6. розділу 4 додатковї угоди від 28 червня 2017 року передбачено, що у разі неповернення строкової заборгованості за договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення (а.с. 143 т. 1).

Згідно п. 10.5. розділу 10 вищевказаної угоди сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі (а.с. 145 т. 2).

Пунктами 10.7., 10.8 розділу 10 додаткової угоди № 1 підтверджується, що позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також позичальник підтверджує, що під час укладання договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин (а.с. 145 т. 1).

Також 28 червня 2017 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угоди № 2 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору до 3 липня 2017 року (а.с. 148, 251 т. 1).

У зв`язку з укладенням 28 червня 2017 року додаткової угоди № 2 був складений новий графік платежів, у якому термін платежу визначений до 3 липня 2017 року (а.с. 149, 252 т. 1).

4 липня 2017 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 також була укладена додаткова угода до договору № 3 до договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору до 7 липня 2017 року (а.с. 150, 253 т. 1), а також був складений новий графік платежів, в якому строк платежу визначений 7 липня 2017 року) (а.с. 151, 254 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «СС ЛОУН», виданого 14 квітня 2016 року, та додатку до вказаного свідоцтва, ТОВ «СС ЛОУН» має право надавати позики (а.с. 85, 191 т. 1).

Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13 квітня 2017 року № 1127 ТОВ «СС ЛОУН» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 256 т. 1).

Наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 0504-1 від 5 квітня 2017 року затверджені Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН»; примірний договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірний графік платежів (а.с. 138, 217-236 т. 1).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що договір, який ОСОБА_1 прохає визнати недійсним, був укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Вказана фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції на час укладення договору) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 вказаного закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, а згідно ст. 642 ЦК Упраїни - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

З договору від договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року та додаткової угоди № 1 до вказаного договору позики вбачається, що на момент укладення договору позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з текстом Правил, що розміщені на сайті кредитодавця, що зазначено в п. 9.3 розділу 9 договору від 30 травня 2017 року та п. 10.3 додаткової угоди № 1 до договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року.

Розділом 4 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СС ЛОУН» встановлений порядок надання кредиту (а.с. 115-116 т. 1).

За умовами вказаного розділу Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та/або через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається електронний договір.

Договір про надання кредиту укладається в особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Заявник підписує договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно п. 5 Правил шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в особистому кабінеті.

Згідно пункту 5.3. розділу 5 Правил позичальник визнає, що всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є еквівалентом документа в письмовій формі, які підписані власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів (а.с. 116 т. 1).

Відповідно до розділу 6 Правил за користування кредитом позичальник сплачує товариству проценти, які зазначені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору.

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СС ЛОУН» перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення вказаного договору.

Тому договір укладений між сторонами 30 травня 2017 року в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Вказане положення стосується і додаткових угод до вказаного договору, укладених сторонами в електронній формі.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року був укладений з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України, згідно з якою правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», прохає визнати договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року недійсним.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Умови договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року не визначають цілі кредиту, але у додатковій угоді № 1 від 28 червня 2017 року зазначено, що кошти позивачу були надані для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Як орієнтує п Пленуму ВСУ у своїй постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено (п. 8 постанови).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що між сторонами 30 травня 2017 року був укладений кредитний договір. Вказаний кредитний договір був підписаний сторонами, кошти за договором від 30 травня 2017 року були перераховані ТОВ «СС ЛОУН» на рахунок позичальника - ОСОБА_1

Факт отримання коштів за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року не заперечує і сама позивач ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», а також Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не повідомив у письмовій формі про умови надання кредиту.

Проте станом на момент укладення договору ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» не містила частини другої, а тому вказане твердження зі сторони позивача є безпідставним.

До того ж, із п. 9.10 розділу 9 договору позики від 30 травня 2017 року вбачається, що позичальник підтверджує, що отримала від позикодавця до укладення договору інформацію зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 10 т. 1), про що засвідчила своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором у спірному договорі.

За таких обставин, суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови договору перед укладенням та під час укладення договору.

Аналогічно суд оцінює і твердження позивача про те, що діяльність відповідача є підприємницькою практикою, яка вводить в оману, оскільки вказані твердження ОСОБА_1 нічим не підтверджені, а згідно абз. 8 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, яка необхідна для здійснення свідомого вибору.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на чинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Однак позивач ОСОБА_1 не надала доказів введення в оману, оскільки підписала кредитний договір, який за своїм змістом містить всю інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору. Крім цього, дії позивача щодо неодноразового продовження строку суд оцінює як визнання та схвалення укладеного договору.

Також позивач посилається на несправедливі умови договору щодо нарахування процентів та пені, оскільки сума компенсації становить більше 50 %, чим порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Згідно п. 1.1.2 розділу 1 договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28 червня 2017 року, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33% в день, річна відсоткова ставка становить 478,8%.

Відповідно до п. 4.6 розділу 4, п. 5.3 розділу 5 договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, з урахуванням внесених додатковою угодою № 1 змін, сторонами погоджено, що у разі прострочення терміну платежу позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення (а.с. 143 т. 1)

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Спірний договір був укладений між сторонами 30 травня 2017 року, терміном платежу згідно додаткової угоди № 3 є 7 липня 2017 року, що становить 39 днів, за які позивач повинна сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Сторонами визначено, що плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,33% в день.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.4. розділу 5 договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, пеня нараховується протягом 60 календарних днів з першого дня прострочення платежу. При цьому сумарна кількість днів нарахування пені за договором не перевищує 60 днів включно.

Наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 2106-2 від 21 червня 2017 року забезпечено коректне нарахування процентів та пені відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в обліковій та реєструючій системі товариства (а.с. 34 т. 2).

Встановлено, що за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована пеня в розмірі 3 105 грн 00 коп, яка була сплачена позивачем (а.с. 10 т. 2).

З наданих відповідачем документів вбачається, що ОСОБА_1 після закінчення терміну платежу за договором від 30 травня 2017 року (після 7 липня 2017 року) та станом на 26 квітня 2018 року мала заборгованість за тілом кредиту - 3 500 грн 00 коп, процентами за користування кредитними коштами - 1 396 грн 50 коп, всього 4 896 грн 50 коп (а.с. 52-56, 160 т. 1), тому повинна сплатити пеню в розмірі 3% від суми позики, що не сплачена нею в термін платежу, за кожний день прострочення протягом 60 календарних днів.

Розмір пені в день становить 105 грн 00 коп (3 500 грн 00 коп х 3%), відповідно за 60 календарних днів становить 6300 грн 00 коп.

Вказаний розмір пені є непропорційно великою сумою компенсації, більше 50 %, чим порушено вимоги п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач, посилаючись на наказ ТОВ «СС ЛОУН» № 2106-2 від 21.06.2017 року та на проведення ним корегування (зменшення) розміру пені, яка була нарахована ОСОБА_1 за договором від 30 травня 2017 року, зарахування частини сплаченої нею пені в розмірі 525 грн 00 коп в рахунок погашення нарахованих за вказаним договором процентів (а.с. 35-37 т. 2), вважає, що ТОВ «СС ЛОУН» не було порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте суд не погоджується з вказаними доводами відповідача, оскільки предметом позову у даній справі не є стягнення заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, а невідповідність вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» п.п. 4.6, 5.3, 5.4. оспорюваного договору, якими визначено, що пеня нараховується в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена в термін платежу, за кожний день прострочення.

Відповідач, провівши відповідне корегування розміру нарахованої за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, пені, не виклав в іншій редації п.п. 4.6, 5.3, 5.4 зазначеного договору, не вніс зміни до договору в частині нарахування пені.

Суд вважає, що передбачений п.п. 4.6, 5.3, 5.4. договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28 червня 2017 року) розмір пені є непропорційно великою сумою компенсації, становить більше 50 %, у зв`язку з чим ТОВ «СС ЛОУН» порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для визнання недійсним вищевказаного договору в частині нарахування пені, яка визначена у п.п. 4.6., 5.3., 5.4. договору.

Крім того, позивач посилається на те, що п. 9.10 договору позики від 30 травня 2017 року є незаконними та суперечать абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки відповідач не повідомляв їй про умови та строки обробки її персональних даних, та згідно умов кредитного договору надана нею згода на обробку її персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

Наказом ТОВ «СС ЛОУН» від 22 квітня 2016 року № 12 затверджений Порядок обробки персональних даних товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (а.с.161-165 т. 1).

З п. 3.1 розділу 3 вказаного Порядку вбачається, що позичальник, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, заповнюючи заявку на сайті товариства, надає свою згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за договором позики, а також для спростування послуг товариства та захисту прав та інтересів товариства (а.с. 162 т. 1).

На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано дані, що вказана інформація розміщена на сайті ТОВ «СС ЛОУН».

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що у лютому 2018 року на адресу ТОВ «СС ЛОУН» нею була направлена заява про відкликання згоди на обробку персональних даних товариством, на що їй надано письмову відмову (а.с. 21 т. 1 ).

Згідно ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Частиною 1-3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є, в тому числі, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

В п. 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» закріплено право суб`єкта персональних даних відкликати згоду на обробку персональних даних.

Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Проте, ОСОБА_1 лише у лютому 2018 року зверталася до ТОВ «СС ЛОУН» із заявою про відкликання згоди на обробку персональних даних товариством, тобто після закінчення терміну платежу (кінцева дата повернення позичальником строкової заборгованості за кредитом) та після того як її персональні дані були оброблені.

Крім цього, згідно п. 9.10. розділу 9 договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року та п. 10.10 додаткової угоди № 1 договору позики № 53188-А від 30 травня 2017 року позичальник ОСОБА_1 підтверджує, що вона:

- повідомлена про мету обробки кредитодавцем персональних даних позичальника;

- надала згоду на те, що кредитодавець має право звертатися за інформацією про фінансовий стан позичальника до третіх осіб, які пов`язані з позичальником родинними, особистими, діловими, професійними або іншими стосунками у соціальному бутті позичальника;

- надала згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань позичальника перед кредитодавцем на підставі цього договору, кредитодавець має право передати персональні дані позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись, бюро кредитних історій, кредитним установам, колекторським компаніям) для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором, пені, збитків та інших засобів правового характеру;

- надала згоду, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, на передачу своїх персональних даних в бюро кредитних історій, на отримання та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за кредитним договором, а також захисту прав та інтересів кредитодавця.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.

Таким чином, зважаючи на підписання позивачем ОСОБА_1 30 травня 2017 року договору позики та 28 червня 2017 року додаткової угоди № 1 до вказаного договору, позивач надала свою згоду на обробку її персональних даних, була повідомлена про мету їх обробки, і мала право на відкликання згоди лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, а не після закінчення терміну платежу і маючи заборгованість за вказаним договором позики.

Тому відповідачем не порушені норми ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних».

Враховуючи вищевикладене, а саме, що договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 є короткостроковим, на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», в судовому засіданні не підтверджено порушення вимоги ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законів України «Про захист персональних даних» та «Про захист прав споживачів», позов ОСОБА_1 в цій частині не підлягає задоволенню.

Разом з тим розмір пені, передбаченої вищевказаним договором, є непропорційно великою сумою компенсації, чим порушено п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та наявні підстави для визнання недійсним договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28 червня 2017 року) в частині нарахування пені, яка визначена у п.п. 4.6., 5.3., 5.4. вказаного договору.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до діючого законодавства України звільнена від сплати судового збору при зверенні до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 6 ст.141 ЦПК України з ТОВ «СС ЛОУН» у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп (станом на час зверення ОСОБА_1 з позовом до суду).

Керуючись ст. ст. 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року задовольнити частково.

Визнати договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 53188-А від 30 травня 2017 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 28 червня 2017 року), недійсним в частині нарахування пені, визначеної у п.п. 4.6, 5.3, 5.4 вказаного договору.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп (сімсот чотири грн 80 коп).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», юридична адреса: 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 7-А, рах. № НОМЕР_2 в ПАТ «ПриватБанк» , , МФО № 321842.

Рішення у повному обсязі складено 23 вересня 2019 року.

Суддя Ярмак О. М.