Справа №442/2773/19
Провадження №2-о/442/68/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Крамар О.В.

з участю секретаря судових засідань - Лютик Х.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобича цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Дрогобицька міська рада Львівської області -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вищевказаною заявою, яку обгрунтовує тим, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Договору про представлення у безтермінове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Дрогобицькою держнотконторою 8-ІV-1965р. за р.№2-3163 та акту прийомки будинку в експлуатацію від 24-ІV-1970р., затвердженого рішенням виконкому Дрогобицької міської Ради депутатів трудящих від 6 квітня 1972 року за № 176/5.

Реєстрація права власності здійснена Дрогобицьким міжміським бюро техінвентаризації 29 квітня 1972 року, запис в реєстрову книгу №22 за реєстровим № 2489.

В березні 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. з наміром розпорядитися належним їй житловим будинком, а саме подарувати сину. Під час вивчення документів, які посвідчують її право власності, нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючих документах на будинок її прізвище вказано - « ОСОБА_1 », у той час як у паспорті громадянина України вона - « ОСОБА_1 ». Відтак у нотаріуса виник сумнів у належності їй житлового будинку АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту.

Оскільки правовстановлюючі документи, які посвідчують її право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було видано в період існування УРСР, то усунення помилки у її прізвищі у вказаних документах на даний час є неможливе.

Вважає, що відмінність у написанні її прізвища у Договорі про представлення у безтермінове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності та акті прийомки будинку в експлуатацію від 24-ІV-1970р є наслідком довільного перекладу його з російської мови особами, які заповнювали дані документи.

Встановлення факту належності їй вищевказаного Договору та акту, має для неї юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючих документах, позбавляє її можливості розпоряджатися власністю на власний розсуд.

Саме ці обставини змушують її звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд заяви у її відсутності, заявлені вимоги підтримує з підстав викладених в заяві, просить заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, від них надійшло клопотання про розгляд даної справи у їхній відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову заінтересованою особою судом не встановлено

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема з врахуванням: п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Ст. 318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Встановлення факту належності документів, заявнику необхідне для можливості розпорядження своєю власністю.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.05.1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З цього слідує, що суду підвідомчий розгляд справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 підставна та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Договору про представлення у безтермінове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Дрогобицькою держнотконторою 8-ІV-1965р. за р.№2-3163 та акту прийомки будинку в експлуатацію від 24-ІV- 1970р., затвердженого рішенням виконкому Дрогобицької міської Ради депутатів трудящих від 6 квітня 1972 року за № 176/5, виданих на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя О.В. Крамар