Справа № 128/302/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі судді Ганкіної І.А,

при секретарі Іоновій К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 01 серпня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка залишилася проживати разом із позивачкою. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. На даний час їх спільна з відповідачем донька досягла повноліття. Але разом з тим, вона навчається на другому курсі денного відділення Державного навчального закладу «Вінницький центр переробної промисловості». Після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід. Позивачка офіційно не працює, доходу не має, на утриманні перебуває мати-пенсіонер, має тяжке матеріальне становище. Оскільки дочка сторін навчається на денній формі навчання Державного навчального закладу «Вінницький центр переробної промисловості», ніякого джерела доходів не має, позивач просить стягнути на її користь ј частину доходу відповідача на час навчання доньки.

В подальшому позовні вимоги змінила та просить стягнути аліменти на дитину, яка навчається у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Відповідно до відзиву на позовну заяву подану відповідачем ОСОБА_2 25.03.2019 року, зазначив, що обставини викладені позивачем в позовній заяві про те, що у відповідача на утриманні немає інших дітей і що він має можливість працювати та сплачувати аліменти на період навчання дочки не відповідають дійсності. ОСОБА_2 має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утримання спільної доньки сторін з нього за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2019 року (по справі №127/4033/19) стягуються аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, вищевказаним рішення суду від 19.03.2019 року (по справі №127/4033/19) судом присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 (матері дочки ОСОБА_4 ) кошти на її утримання в розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку, до досягнення дочкою ОСОБА_4 3-х річного віку. Також зазначає, що на виконанні в Вінницькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебував на виконанні виконавчий лист №АЕ-43 від 23.05.2003 року, виданий Вінницьким районним судом про стягнення з нього на користь позивача (на той час ОСОБА_1 ) аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи стягнення з 14.05.2003 року. Зазначає, що виплачував аліменти на утримання дочки, однак в зв`язку з незадовільним станом здоров`я починаючи з 2015 року, у нього почала виникати заборгованість зі сплати аліментів, оскільки за станом здоров`я він був позбавлений можливості працювати та отримувати заробіток. На протязі 2015 по 2018 р.р. відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: полірадикулярний больовий синдром зумовлений дифузним, нестабільним остеохондрозом хребта, з переважним враженням шийного та поперекового відділів хребта, явищами мієлопатії, а також з задніми грижами міжпозвонкових дисків. Так як він був позбавлений можливості працювати, у нього виникла заборгованість по аліментах перед позивачем в розмірі 72 005 грн. 63 коп.

12.03.2019 року відповідач за допомогою матері, брата, своїх знайомих та друзів виплатив позивачці ОСОБА_1 усю заборгованість по аліментах в розмірі 72 005,63 грн. а також штраф за допущену заборгованість в розмірі 36 002,82 грн., всього виплатив - 108 008 грн. 45 коп., що підтверджується заявою ОСОБА_1 . Так як у відповідача на даний час виникли надзвичайно великі борги перед ріднею та знайомими, не дивлячись на свій незадовільний стан здоров`я (спинні грижі), рекомендації і лікарів щодо обмеження фізичного навантаження, він вимушений був влаштуватися і на роботу, і на даний час працює вантажником в ФОП ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою від 21.03.2019 року. Також вказує, що проживає з батьками, власного житла чи не має. Позовні вимоги заявлені позивачкою ОСОБА_2 не визнає по вищезазначених причинах, а також по тій причині, що сплачувати аліменти в такому розмірі як зазначила позивачка в позовній заяві він не має змоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі твердої грошової суми в 1000 грн. щомісячно підтримала повністю. Суду пояснила, що відповідач має можливість працювати, отримує кошти, але приховує це та не виконує свої батьківські обов`язки щодо їх спільної доньки. Вона самостійно не в змозі забезпечити матеріальні потреби дитини, яка навчається на денному стаціонарі, тому просить покласти на відповідача обов`язок утримувати їх дитину шляхом сплати аліментів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Суду пояснив, що не може працювати, так як має проблеми з здоров`ям. Крім того, суду пояснив, що має ще одну дитину, 2018 р.н., і з нього стягуються аліменти на утримання другої дитини та на утримання її матері. Просив позов задоволити частково на суму 300 грн. щомісячно.

Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що 01 серпня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який на даний час розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 08.06.2004 року (а.с.9).

В шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.6-7).

ОСОБА_3 навчається на другому курсі денного відділення Державного навчального закладу «Вінницький центр переробної промисловості», період навчання з 01.09.2016 року по 28.06.2019 року, що підтверджується копією відповідної довідки № 28 від 21.01.2019 року (а.с.2).

Відповідно до довідки № 40 від 28.01.2019 року виданої виконавчим комітетом Великокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входить: чоловік ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_12 , дочка ОСОБА_3 , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.23).

Як вбачається з довідки від 21.03.2019 року, ОСОБА_2 працював вантажником у ФОП ОСОБА_10 , та отримав заробітну плату за лютий 2019 року в розмірі 1692 грн. нараховано та 1 534,95 грн. виплачено (а.с.24, 25).

З оглянутої в судовому засіданні трудової книжки вбачається, що відповідач був звільнений з роботи в серпні 2019 року за власним бажанням.

Відповідно до довідки про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, будь яке рухоме та нерухоме майно у ОСОБА_2 відсутнє (а.с.26).

В період часу з 2015 по 2018 р.р. відповідач знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: полірадикулярний больовий синдром зумовлений дифузним, нестабільним остеохондрозом хребта, з переважним враженням шийного та поперекового відділів хребта, явищами мієлопатії, а також з задніми грижами міжпозвонкових дисків, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с.27,28-30).

Висновок щодо втрати працездатності в зв`язку з наявним захворюванням, суду відповідачем не надано. Інвалідність не встановлювалася.

12.03.2019 року відповідач ОСОБА_2 виплатив позивачці ОСОБА_1 заборгованість по аліментах в розмірі 72 005,63 грн. а також оплатив штраф за допущену заборгованість в розмірі 36 002,82 грн (а.с.32). Згідно з довідкою № 311 від 01.10.2019 року виданою Вінницьким коледжем економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, ОСОБА_3 , дійсно навчається у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету на державній формі навчання за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування» (денна форма навчання), 2 курс; період навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року; стипендії з бюджету не отримує (а.с. 73).

Відповідно до розрахунку заборгованості в період з 08.02.2019 року по 01.08.2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини складає 6 010,16 грн (а.с.71).

Відповідно до розрахунку заборгованості в період з 08.02.2019 року по 01.08.2019 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на її утримання складає 5 790,40 грн (а.с.72).

Судом установлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів обґрунтованим.

Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки сторін по справі ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, суд враховує сімейний та матеріальний стан відповідача, який також є платником аліментів на другу неповнолітню дитину, його вік, відсутність доказів втрати працездатності та вважає необхідним присудити до стягнення з відповідача розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 850,00 грн., щомісячно.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191, 200 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

..

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, в розмірі 850 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року і до закінчення навчання у Вінницькому коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, а саме до 30.06.2021 року

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.А. Ганкіна