РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15490/18

Провадження № 2/643/1533/19

10.05.2019 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Аеробуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 32305,00 грн., компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2414,66 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80732,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 16 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року позивач працював на підприємстві відповідача на посаді енергетика за сумісництвом з неповним робочим днем тривалістю 4 години. 01 червня 2017 року позивач був звільнений за власним бажанням. Як вказано у позовній заяві, за час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, останнім була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 32305,00 грн., окрім цього відповідачем не виплачена компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів у розмірі 2414,66 грн. У своїй позовній заяві представник позивача вказує, що останнім направлялася відповідачу заява про виплату заборгованості з заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, однак, відповідач не здійснив розрахунок до дня звернення позивача до суду з цим позовом. Також позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, яка згідно з розрахунками, наданими в позовній заяві складає 80732,52 грн.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового переказу, які містять підпис уповноваженої особи відповідача. Відзив на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач суду не надав.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15 листопада 2016 року, коли він був прийнятий на підприємство відповідача за сумісництвом на посаду енергетика у відділ головного енергетика, з неповним робочим днем тривалістю 4 години, з місячним посадовим окладом 4970,00 грн та був звільнений з посади енергетика відділу головного енергетика за сумісництвом 01 червня 2017 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, що підтверджується копіями наказів (а.с. 5, 7) та копією заяви (а.с. 6).

Відповідно до ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Представник позивача до відкриття провадження у справі надав суду клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у відповідача довідку про розмір нарахованої але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 16 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року; довідку про розмір грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів; довідку про середній заробіток позивача з визначенням строку надання доказів, посилаючись на те, що самостійно представник позивача та позивач отримати вказані вище докази не можуть, а на звернення позивача та представника позивача відповідач не реагує та до часу звернення позивача до суду таких доказів не надав, на підтвердження чого надали відповідні докази (а.с. 16,17).

Ухвалою від 07.12.2018 р., яка була вручена уповноваженій особі відповідача під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 36), судом було витребувано у відповідача докази, які можуть підтвердити викладені у позовній заяві обставини, але вказана ухвала не була виконання відповідачем без обґрунтування причин. Ухвалою від 31.01.2019 р. судом було накладено штраф на відповідача у якості засобу процесуального примусу за невиконання ухвали про витребування доказів, яка була вручена уповноваженій особі відповідача під підпис, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 38). Судом постановлено ухвалу від 11.03.2019 р. про витребування тих самих доказів у відповідача, але вказану ухвалу відповідач так само не виконав на час ухвалення рішення по даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, керуючись діючим процесуальним законодавством, суд визнає обставини щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по заробітній платі у розмірі, вказаному у позовній заяві та щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 13 календарних днів у розмірі, вказаному у позовній заяві встановленими.

Таким чином, судом встановлена наявність у відповідача заборгованості перед позивачем по заробітній платі у загальному розмірі 32305,00 грн., який складається з наступного: заборгованість за листопад 2016 р. 2485,00 грн.; за грудень 2016 року 4970,00 грн.; за січень 2017 року 4970,00 грн.; лютий 2017 року 4970,00 грн.; березень 2017 року 4970,00 грн.; квітень 4970,00 грн.; травень 4970,00 грн. Також судом встановлена наявність у відповідача заборгованості перед позивачем по компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів у розмірі 2414,66 грн.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.1 п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 р. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Відповідно до абз.3 п.2, абз.3 п.3, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи на підприємстві відповідача, що передують дню звільнення становить 254,87 грн. в день (4970,00 грн. заробітна плата позивача за квітень 2017 року + 4970,00 грн. заробітна плата позивача за травень 2017 року / 39 робочих днів у квітні та травні 2017 року разом).

В позовній заяві представник позивача просить стягнути середній заробіток за весь період затримки в розрахунку у розмірі 80732,52 грн. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження факту здійснення розрахунку з позивачем за нараховану, але не виплачену заробітну плату за час затримки, тому суд здійснює розрахунок за весь час затримки, тобто з дати звільнення позивача до дати ухвалення рішення по справі. Позивач був звільнений 01.06.2017, що підтверджується копією наказу про звільнення (а.с. 7), а рішення у справі ухвалено 10.05.2019,отже період затримки розрахунку при звільненні позивача складає 486 робочих днів (148 робочих днів з червня по грудень 2017 року включно + 250 робочих днів у 2018 році + 88 робочих днів з січня 2019 року по 10 травня 2019 року включно = 486 робочих днів), тому середній заробіток за весь період затримки в розрахунку складає 123866,82 грн. (486 робочих днів * 254,87 грн.).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в абз. 5 п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р., -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Аеробуд» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 16 листопада 2016 року по 31 травня 2017 року включно у розмірі 32305 (тридцять дві тисячі триста п`ять) грн. 00 коп., компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 13 календарних днів у розмірі 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 66 коп., розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80732 (вісімдесят тисяч сімсот тридцять дві) грн. 52 коп. з послідуючим утриманням з кожної із цих сум податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Аеробуд» на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Аеробуд», м. Київ, вул. Пшенична, 4, , р/рахунок невідомий, МФО невідомий.

Суддя Я.М. Горбунова