ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1687/18 Номер провадження 22-ц/814/1220/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Зеленська О.І.

за участю: представника відповідача - адв. Огризкова А.А.

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адв. Кулішова В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як і донька померлого, відповідач по справі ОСОБА_2

Вказує, що вона з ОСОБА_3 в зазначений період спільно проживали, вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги, здійснювали покупки разом. Окрім того, після смерті ОСОБА_3 саме ОСОБА_1 здійснювала організацію його поховання. Зауважує, що встановлення факту спільного проживання з померлим їй необхідно для отримання можливості реалізації своїх спадкових прав, оскільки за період проживання з ОСОБА_3 ними було придбано цінне майно та мались грошові заощадження.

З урахуванням наведеного прохала: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка, в період з 01.05.2009 року по 09.03.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м.; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в розмірі 14160,00 дол. США, з яких 12000,00 дол. США вкладу та 2160,00 дол. США нарахованих процентів згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який укладено між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.; право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою. площею 29,8 кв.м.- припинити, встановивши за померлим ОСОБА_3 частку у власності на вказану квартиру в розмірі 1/2.; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на грошові кошти в розмірі 1/2 частки від 14160,00 доларів США, з яких 12000,00 доларів США вкладу та 2160 доларів США нарахованих процентів, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року; право спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на грошові кошти 14160,00 доларів США, з яких 12000,00 доларів США вкладу та 2160,00 доларів США нарахованих процентів згідно договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.12.2012 року - припинити, встановивши за померлим ОСОБА_3 частку власності на вказані грошові кошти в розмірі 1/2; вирішити питання судових витрат (т.1, а.с.2-6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович про визнання майна об`єктами спільної сумісної власності та визнання права власності на частку у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка, в період з 01 травня 2009 року по 09 березня 2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 704,80 грн..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за передчасністю.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив представник відповідача - адвокат Огризков А.А., який, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка в період з 01.05.2009 року по 09.03.2018 року з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення з ОСОБА_2 судових витрати в сумі 704,80 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог (т.2, а.с.2-4).

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, оскільки відповідач є донькою спадкодавця, відтак, вона законом віднесена до першої черги, при цьому ОСОБА_1 потенційно може бути лише спадкоємцем четвертої черги, то встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не має юридичного значення.

Також, зауважує, що позивачем не доведено, на підставі належних та допустимих доказів, факт її проживання в м. Євпаторія протягом 2011-2014 років. При цьому, вказує, що надані представником позивача копії відповідних документів є належним чином не засвідченими, відтак, не можуть підтверджувати наведених у них фактів.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ., посилаючись на законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, прохає залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу встановлює правовий режим майна - право спільної сумісної власності, що регулюється главою 8 СК України. Відтак, встановлення права спільної сумісної власності на майно впливає на об`єкт спадкової маси після померлого, що має важливе значення для оформлення спадкових прав як позивача, так і відповідача.

Зауважує, що факт проживання ОСОБА_1 у м. Євпаторія протягом 2011-2014 років, підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: показаннями свідків, та іншими письмовими доказами - товарними чеками, договорами про надання послуг телефонного зв`язку та ін.

Зазначає, що відповідач не брала участі у похованні батька, не має уявлення де він похований та не бере участі (по даний час) в утриманні спадкового майна.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Місцевим судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що, згідно актового запису №336 в Книзі реєстрації актів про народження м. Євпаторія міського бюро ЗАГС Кримської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками її записано: ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_7 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 28.04.1973 року, т.1, а.с.117).

У подальшому, як убачається з актового запису №1 від 19.01.2007 року в Книзі реєстрації шлюбів ВДРАЦС Ємільчинського РУЮ Житомирської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 одружились 19.01.2017року, після реєстрації шлюбу подружжя взяло прізвище - « ОСОБА_9 » (повторне Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.05.2012 року, т.1, а.с.118).

Як убачається з договору купівлі-продажу від 30.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В., ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10 у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 29,8 кв.м (т.1, а.с.9).

Право одноосібної (розмір частки 1) приватної власності ОСОБА_3 на вказану квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 21148560 від 30.04.2014 року (т.1, а.с.10).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення вкладів, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.07.2017 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення моральної шкоди, відмовлено.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.07.2017 року, залишено без змін.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 1612,25 грн. (т.1, а.с.38-40).

Даним рішенням від 28.09.2017 року визнано право ОСОБА_3 на грошові кошти, а саме, суми вкладів за договором №SAMDN8852 «Стандарт» від 27.12.2012 року у розмірі 12000,00 дол. США (вклад) та 2160,00 дол. США (нараховані проценти), а всього 14160,00 дол. США.

Відповідно до актового запису №162, складеного Подільським районним у місті Полтаві ВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 13.03.2018 року, т.1, а.с.11).

Як убачається з довідки від 31.07.2018 року №202/02-14, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., 28.03.2018 року ним заведено спадкову справу №06/2018 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі поданої 28.03.2018 року заяви №26 ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом. 26.07.2018 року, на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , подано заяву №49 ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після померлого батька. Інші спадкоємці станом на 31.07.2018 року, як про прийняття спадщини, так і про відмову від спадщини, не зверталися (т.1, а.с.16).

Задовольняючи позов в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 місцевий суд виходив із доведеності, на підставі належних та допустимих доказів, вказаного факту. При цьому, відмовляючи в іншій частині позовних вимог, судом зазначено про передчасність таких вимог, оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 , з підстав відсутності рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем не менше п`яти років, яке наразі наявне, відтак, надає ОСОБА_1 право на отримання свідоцтва про право на спадщину.

Такий висновок відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на Законі, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як убачається з матеріалів справи, станом на травень 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували, наведене підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 (чоловік позивача) серії НОМЕР_5 від 21.01.1990 року (т.1, а.с.12) та Свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 (спадкодавець) та ОСОБА_12 серії НОМЕР_6 (т.1, а.с.13).

Також, місцевим судом, на підставі належних та допустимих доказів, вірно установлено, що в період з 01.05.2009 року по 09.03.2018 року (день смерть ОСОБА_3 ) позивач ОСОБА_1 проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Наведене, зокрема, підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні в суді першої інстанції свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду стосовно доведеності факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з травня 2009 року по квітень 2014 року в м. Євпаторія на підставі поданих стороною позивача належних та допустимих доказів, а саме Трудового договору від 06 серпня 2009 року, який було укладено у м. Євпаторія між ОСОБА_1 та ФОП - ОСОБА_17 , та який припинив дію 18.01.2011 року (т.1, а.с.17).

Окрім того, факт проживання ОСОБА_1 протягом 2010 - 2014 років в м. Євпаторія за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується медичною документацією щодо проходження останньою лікування (а.с.21-28).

Відтак, матеріалами справи в повній мірі підтверджено факт проживання позивача з ОСОБА_3 з травня 2009 року по 09.03.2018 року разом, як чоловіка та дружини.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не доведено, на підставі належних та допустимих доказів, факт її проживання в м. Євпаторія протягом 2011-2014 років, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказаний факт підтверджено показаннями свідків, що є належним засобом доказування, окрім того, стороною відповідача, в свою чергу, на підставі достатніх та допустимих доказів, жодним чином не спростовано даного висновку суду.

Посилання апелянта на те, що надані ОСОБА_1 копії відповідних документів на підтвердження позовних вимог є належним чином не засвідченими, відтак, не можуть доводити наведених у них фактів, суд апеляційної інстанції оцінює критично, з урахуванням положень ст.89 ЦПК України, оскільки за наявності та аналізу наданих у справі доказів в їх сукупності, можна достовірно зробити висновок про доведеність факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка, в період з 01 травня 2009 року по 09 березня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Матеріалами справи достовірно установлено, що після 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 переїхали до м. Полтави, проживали разом, вели спільне господарство, здійснювали покупки (т.1, а.с.45-48), спільно вирішували фінансові питання, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 31 березня 2015 року, якою ОСОБА_3 уповноважив, зокрема, ОСОБА_1 , для представництва його інтересів в судах (т.1, а.с.37).

Також, установлено, що позивач із померлим ОСОБА_3 були близькими людьми, оскільки саме позивач, а не відповідач, що є донькою померлого, отримала дозвіл Полтавської місцевої прокуратури від 10.03.2018 року щодо видачі трупа ОСОБА_3 (т.1, а.с.41) та ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання померлого, що підтверджується Витягом з державного реєстру цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 13 березня 2018 року (т.1, а.с.44).

Наведене також підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як дружини та чоловіка, в період з 01 травня 2009 року по 09 березня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, законом визначено спеціальну процедуру оформлення спадкових прав за особою, що у передбаченому законом порядку, на підставі рішення суду, визнана такою, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, при цьому суд не може перебирати на себе функції установ, уповноважених державою на здійснення відповідних дій.

Тобто, після набрання судовим рішенням законної сили, ОСОБА_1 має право звернутись з рішенням суду та заявою про прийняття спадщини до нотаріуса для вчинення ним відповідних дій з оформлення майнових права позивача, відмови у вчиненні яких наразі немає. З огляду на це місцевим суд обгрунтовано відмовлено в задоволенні інших вимог ОСОБА_1 за їх передчасністю.

Доводи апелянта стосовно того, що, оскільки відповідач є донькою спадкодавця, відтак, законом віднесена до першої черги, при цьому ОСОБА_1 , потенційно може бути лише спадкоємцем четвертої черги, то встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не має юридичного значення, колегія суддів також вважає необгрунтваними за наявності підстав для визнання даного факту. При цьому, вирішення питання визначення черговості спадкоємців щодо розподілу спадкового майна віднесено до компетенції нотаріуса, та судом оцінюватись в даному випадку не може.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача - адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича,- залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова