Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 650/355/15-ц

провадження № 61-3033св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_5 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Великоолександрівська селищна рада Херсонської області, державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області, у складі судді Корсаненкової О. О., від 04 липня 2017 року, додаткове рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 23 серпня

2017 року, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В., від 12 грудня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Великоолександрівська селищна рада Херсонської області, державний нотаріус Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області, про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_6 , після смерті якої він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину лише на обов`язкову частку

у розмірі 1/3 частини спадкового майна. Іншу частину спадщини отримав ОСОБА_3 на підставі заповіту, складеного на його користь спадкодавцем 24 грудня 2002 року.Вказував, що оскільки копію заповіту він отримав лише 11 жовтня 2013 року, тому строк на його оскарження не пропущений. Зазначав, що заповіт не відповідає положенням законодавства, не був підписаний спадкодавцем, не відповідав її волі.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 , посвідчений 24 грудня 2002 року державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О. І., реєстровий номер 2053; скасувати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частин спадкового майна, які були видані ОСОБА_3 ; визнати за ним право власності на 1/2 частку всього спадкового майна після смерті

ОСОБА_6

У квітні 2015 року ОСОБА_3 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_5 про визнання заповіту дійсним, усунення від права спадкування, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсними довідок.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є онуком ОСОБА_6 До дня смерті він здійснював догляд за бабусею, оскільки вона була особою похилого віку, хворіла на цукровий діабет, тобто потребувала значної уваги та фінансової підтримки. 24 грудня 2012 року ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу за зустрічним позовом. ОСОБА_5 раз на рік приїжджав до свої матері, спілкувався із нею протягом години та повертався до місця свого проживання, не надавав матеріальну допомогу, не забирав її до себе, тобто фактично ухилявся від догляду за нею. Крім того, вважав, що

ОСОБА_5 є таким, що не прийняв обов`язкову частку у спадщині, оскільки підписи голови медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) на довідках до акту огляду, на підставі яких відповідачу було встановлено групу інвалідності, є підробленими.

Посилаючись на зазначені обставини, збільшивши позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати заповіт від 24 грудня 2002 року дійсним, усунути ОСОБА_5 від права на спадкування обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_6 , визнати недійсними довідку до акту огляду МСЕК серії МСЕ-05 № 009087 від 20 липня 2005 року та довідку до акту огляду МСЕК серії МСЕ-06 № 019183 від 13 липня

2007 року, визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані на ім`я ОСОБА_5 , визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/4 частину спадкового майна після смерті

ОСОБА_6

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, усунення від права на спадкування, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину відмовлено.

Додатковим рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2017 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсними довідок до акту огляду МСЕК відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний заповіт був належним чином оформлений з урахуванням передбачених ЦК УРСР вимог, а саме: складений у письмовій формі за допомогою загальноприйнятих технічних засобів із зазначенням місця та часу його складання, дати й місця народження заповідача, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_6 у присутності нотаріуса і посвідчений державним нотаріусом Карастан О. І. Після посвідчення заповіту була проведена його державна реєстрація у спадковому реєстрі за № 2033. Позивач за первісним позовом не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало її волі. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не довів належними та допустимими доказами того, що спадкодавець ОСОБА_6 , яка вже отримувала допомогу від онука, потребувала її від сина, а останній, якому встановлена друга група інвалідності після перенесеного інсульту, мав змогу надавати матері таку допомогу, проте умисно ухилявся від її надання.Визнання недійсними довідок до акту огляду МСЕК не є належним способом захисту порушеного права у розумінні статті 16 ЦК України. Наявність кримінального провадження не може вважатись належним доказом відсутності у ОСОБА_5 інвалідності.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відхилено, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що місцевий суд дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем порушення порядку складання заповіту, а також відсутності волевиявлення спадкодавця. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи ОСОБА_3 про те, що довідки МСЕК мають ознаки службового підроблення, які є предметом розгляду у відкритому за заявою останнього кримінальному провадженні, оскільки тільки вирок суду, постановлений за результатом розгляду кримінальної справи, має обов`язкове значення длясуду з питань підробки вказаного документу. Рішення уповноваженого органу МСЕК з питань встановлення інвалідності можуть бути переглянуті у порядку, встановленому законодавством. Суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції про недоведеність позовних вимог у частині усунення від права на спадкування, оскільки відповідач, який сам потребує сторонньої допомоги, не міг з об`єктивних причин ухилятись від надання допомоги спадкодавцю, яка постійно проживала разом із позивачем й на користь якого склала заповіт.

Короткий зміст касаційних скарг та доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржені судові рішення у частині відмови у задоволенні первісного позову і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не перевірили доводи та заперечення позивача, не надали належної оцінки доказам на їх підтвердження, не встановили усіх фактичних обставин справи, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, безпідставно порушили право позивача на проведення судової почеркознавчої експертизи, не з`ясували дійсний стан здоров`я заповідача та її здатність власноручно здійснювати підпис на документах, а тому дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати оскаржені судові рішення у частині відмови у задоволенні зустрічного позову та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення без повідомлення учасників справи, за їх відсутності, а також порушив положення ЦПК під час об`єднання справ. Суди безпідставно відмовили у призначенні судово-медичної експертизи для встановлення характеру і ступеня ушкодження здоров`я ОСОБА_5 , не витребували оригінали довідок МСЕК. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали щодо бездіяльності органів досудового слідства Южноукраїнського відділу поліції Миколаївської області.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржені судові рішення у частині вирішення первісного позову залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

13 червня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_6 була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був батьком

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина.

Згідно з довідкою Великоолександрівської селищної ради Херсонської області від 25 квітня 2006 року № 2194 ОСОБА_6 до дня смерті проживала із онуком ОСОБА_3 , поховання проведено за його рахунок.

Відповідно до заповіту, посвідченого 15 жовтня 1999 року державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О. І. за № 919, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 84, 87).

Згідно із заповітом, посвідченим 24 грудня 2002 року державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О. І. за № 2033, ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно, з чого б воно не складалося та де б не знаходилося, взагалі все те, що буде належати їй по закону на день смерті, ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 6).

28 липня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до Великоолександрівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 3).

03 жовтня 2006 року ОСОБА_5 звернувся до Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявою, посвідченою приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В. В., про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 відповідно до статті 1241 ЦК України як інвалід другої групи за станом здоров`я. Зі змісту цієї заяви вбачається, що ОСОБА_5 було відомо про заповіт ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_3 (т. 2, а. с. 4).

ОСОБА_5 на підставі статті 1241 ЦК України було видане свідоцтво НОМЕР_12 від 28 грудня 2016 року про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, яке складається із будинку АДРЕСА_1 ; свідоцтво НОМЕР_3 про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, яке складається із земельної ділянки, площею 17,68 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території Великоолександрівського району Херсонської області; свідоцтво НОМЕР_4 про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, яке складається з автомобіля марки «М21», 1962 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 (т. 1, а. с. 7-8, т. 2 а. с. 51, 55-56).

На підставі свідоцтва від 24 жовтня 2006 року НОМЕР_3

ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 23 липня 2008 року (т. 1, а. с. 9).

ОСОБА_3 було видано свідоцтво НОМЕР_7 про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2007 року на 3/4 частини спадкового майна, яке складається з автомобіля марки «М21», 1962 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; свідоцтво НОМЕР_8 про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2006 року на 3/4 частини спадкового майна, яке складається із будинку

АДРЕСА_1 ; свідоцтво НОМЕР_9 про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2006 року на 3/4 частину спадкового майна, яке складається із земельної ділянки, площею 17,68 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території Великоолександрівського району Херсонської області; свідоцтво НОМЕР_10 про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2006 року на 3/4 частину спадкового майна, яке складається із майнових паїв, що знаходяться у колективній власності сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Перше травня» у розмірі 16 517 грн та 9 441 грн

(т. 1, а. с. 94, т. 2, а. с. 52-53, 54, 57).

Згідно із довідкою Великоолександрівського медичного пункту від 15 квітня 2015 року № 25, дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_8 здійснювала догляд, медичне лікування ОСОБА_6 , яка хворіла на цукровий діабет, гангрену (т. 1, а. с. 85, т. 3, а. с. 7).

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області

від 23 січня 2009 року у справі № 2-64/09 ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову про поділ спадкового майна та виділення

йому 1/4 частки земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , якому виділити 1/4 частки житлового будинку, яка належить ОСОБА_5

(т.1 а.с.96).

Згідно з довідками до актів огляду МСЕК від 20 липня 2007 року

серії МСЕ-05 № 009087, від 13 липня 2007 року серії МСЕ-06 № 019183 ,

від 08 липня 2011 року серії 10 ААА № 235700 вбачається, що

ОСОБА_5 є інвалідом другої групи загального захворювання, інвалідність встановлена до серпня 2007 року, до серпня 2009 року, безстроково відповідно (т. 1, а. с. 148-149, т. 3, а. с. 58).

Відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України у

м. Южноукраїнськ Миколаївської області від 12 жовтня 2015 року № 1594 ОСОБА_5 перебуває на обліку у пенсійному фонді і отримує пенсію по інвалідності (інвалід другої групи) внаслідок загального захворювання

з 18 серпня 2000 року (т. 3, а. с. 57).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості стосовно порушення кримінального провадження № 0000457

від 12 червня 2015 року за фактом внесення завідомо неправдивих відомостей до довідок до акту оглядів МСЕК від 20 липня 2005 року серії МСЕ-05 № 009087 та від 13 липня 2007 року серії МСЕ -06 № 019183 (т. 2,

а. с. 132).

Згідно довідки Южноукраїнського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Миколаївській області від 06 листопада

2015 року по зазначеному кримінальному провадженню триває досудове розслідування (т. 3, а. с. 115, т. 6, а. с. 46).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відповідності до статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

Відповідно до частини першої-третьої статті 212 ЦПК України, 2004 року, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом частини першої статті 143 ЦПК України, 2004 року, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки позивачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 08 вересня

2016 року за клопотанням позивача за первісним позовом у справі призначена почеркознавча експертиза, проте вона не була проведена у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту від 24 грудня 2012 року та вільних зразків підписів ОСОБА_6 , максимально наближених за часом виконання до 2002 року. Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованої відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про витребування зазначених документів у нотаріуса та органів пенсійного фонду відхиляються колегією суддів, оскільки позивач не надав доказів вжиття заходів для отримання зазначених документів самостійно.

Щодо доводів касаційної скарги представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4 , необхідно зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто таке ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, правильно застосувавши положення статті 1224 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не доведено факт ухилення ОСОБА_5 , який має другу групу інвалідності, від надання допомоги матері, винної поведінки останнього, та наявності можливостей у відповідача надавати таку допомогу, що в силу

статей 10, 60 ЦПК України, 2004 року, є його процесуальним обов`язком.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вимоги про оскарження довідок до актів МСЕК не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а рішення МСЕК можуть бути предметом розгляду адміністративного спору. Позивач за зустрічним позовом не надав доказів незаконного встановлення інвалідності ОСОБА_5

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Посилання касаційних скарг на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час розгляду є необґрунтованими, оскільки не вплинули на законність й обґрунтованість оскаржених судових рішень, а також їх правильність по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасовано правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року, додаткове рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта