Справа № 700/1075/19
Номер провадження 2-н/700/36/19
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

17 жовтня 2019 року Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Бесараб Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 2056,82 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання даної заяви в розмірі 192,10 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені в ст. 163 ЦПК України.

Так, у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається зі змісту поданої до суду заяви, як на підставу заявлених вимог заявник посилається на те, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року, який розміщений на сайті постачальника. У зв`язку з невиконанням боржником положень даного договору станом на 01.09.2019 року виникла заборгованість в сумі 2056,82 грн.

Проте договір доданий до заяви не містить номера, дати, особи, з якою нібито укладений договір та підписи сторін. Даний факт свідчить про те, що такий договір не є укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимогу до боржника про стягнення грошової заборгованості за надання послуг газопостачання.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2500, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633,634,641,642ЦК Українина невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

п. 4 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2500, встановлений порядок приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками. Так, постачальник в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Заявником не доведено чи був дотриманий порядок приєднання боржника до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (не зазначено доказів направлення боржнику заяви-приєднання разом із супровідним листом та які дії були вчинені споживачем на приєднання до умов договору),тобто не підтверджено факт укладання Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам з боржником.

Суду не надано документів, які підтверджують договірні відносини між ТОВ «Черкасигаз збут» та ОСОБА_1 та доказів того, що договір про приєднання був доведений до відома споживача. Крім того суду не надано доказів, що у заявника виникло право вимоги до боржника.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу, що передбачено ч.2 ст. 165 ЦПК України.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, приходжу до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, а відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 1, 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника на його користь суми сплаченого судового збору у розмірі 192,10 грн., суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, які є спеціальними нормами, що регулюють питання сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.163,165,166,260,261,353 ЦПК України, суддя -,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. В. Бесараб