19 лютого 2019 року Приморський районний суд міста Одеси:
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_4 від 27.06.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу марки Hyundai Elantra, державний номер НОМЕР_2.
19.07.2016 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_3 та автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номер НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_1
Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) особою, винною у настанні ДТП, визнано водія ОСОБА_1
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 01.10.2018 року позовна заява ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» була прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до слухання в порядку спрощеного позовного провадження.
В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, слухати справу за його відсутності та у разі неявки відповідача надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, у зв'язку з відсутністю місця реєстрації викликалася в судове засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Суд встановив, що 27.06.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_4, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу марки Hyundai Elantra, державний номер НОМЕР_2.
19.07.2016 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_3 та автомобіля Suzuki Grand Vitara, державний номер НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_1
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 201878 власником автомобіля марки Hyundai Elantra, державний номер НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була ОСОБА_3.
Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль марки Hyundai Elantra, державний номер НОМЕР_2.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 19.07.2016 року особою, винною у настанні ДТП, визнано водія ОСОБА_1
На момент вчинення ДТП, відповідальність за завдання шкоди автомобілем відповідача була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АЕ №9029015, виданого страховою компанією ПрАТ «Європейський Страховий Союз».
Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав договір обов'язкового страхування своєї цивільної-страхової відповідальності з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» серії АЕ №9029015, що поліс був чинним на момент ДТП, а відтак відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією, а позивач має право на отримання від відповідача різниці суми, яка не відшкодовується відповідно до полісу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обов'язок по виплаті страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, визначеному сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинен виконати страховик, тобто належним відповідачем по зазначеній справі є ПрАТ «Європейський Страховий Союз».
Як зазначено в ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення у цивільному судочинстві.
Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред'явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Таким чином, чинний ЦПК України допускає заміну відповідача або залучення співвідповідача по справі лише за заявою позивача.
Судом позивач викликався в судові засідання, він був обізнаний про дату та час їх проведення, що підтверджується поштовими повідомленнями, проте він надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та до суду не з'являвся, тому у суду була відсутня можливість роз'яснити йому право на залучення до участі у справі співвідповідачів або заміну неналежного відповідача належним.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що зазначений позов пред'явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.
Суд роз'яснює позивачу його право на звернення до суду з вказаним позовом, заявивши позовні вимоги до ПрАТ «Європейський Страховий Союз».
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 280-283, 288 289, 354 ЦПК України,
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне рішення складено та підписано 25 лютого 2019 року.
Суддя Л.С. Єршова