Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/136/16-ц

провадження № 61-3451св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Влащенка Олега Анатолійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у складі судді Саламон О. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 29 листопада 2010 року між

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 793 800 грн, що в еквіваленті за курсом Національного банку України на день укладення договору становить 100 000 доларів США у строк до 29 грудня 2010 року.

На забезпечення виконання умов договору позики 29 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано: земельну ділянку площею 0,2500 га, та домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З 30 березня 2013 року до 02 вересня 2014 року позичальником прострочено строк виконання боргового зобов`язання на 522 дня, з яких 277 днів у 2013 році та 245 днів у 2014 року, а отже за цей період позичальник повинен сплатити пеню в розмірі 2 888 847,18 грн; 3 % річних - 28 463,40 грн та індекс інфляції - 752 028,17 грн.

Таким чином, станом на 02 вересня 2014 року позичальник мав сплатити позикодавцю загальну суму 3 669 338,75 грн.

Оскільки позичальником не було вчинено жодних дій на виконання свого боргового зобов`язання перед позикодавцем або на викуп предмета іпотеки, позикодавець (іпотекодержатель) скористався своїм правом, передбаченим статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та здійснив продаж предметів іпотеки. Таким чином, залишок заборгованості за договором позики після продажу предмета іпотеки становив 2 921 321,75 грн, з яких: основне зобов`язання з урахуванням індексу інфляції - 4 011,17 грн; пеня нарахована за період з 30 березня 2013 року по 02 вересня 2014 року - 2 888 847,17 грн; 3 % річних за період з 29 березня 2013 року по 02 вересня 2014 року - 28 463,40 грн, який ОСОБА_2 просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 29 листопада 2010 року у розмірі 2 921 321,75 грн,

з яких: основне зобов`язання з урахуванням індексу інфляції та продажу боргу - 4 011,17 грн; пеня, нарахована за період з 30 березня 2013 року

по 02 вересня 2014 року - 2 888 847,17 грн; 3 % річних за період з 29 березня 2013 року по 02 вересня 2014 року - 28 463,40 грн.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором позики є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат

Влащенко О. А. звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не отримував викликів та повісток щодо участі у судове засідання, про ухвалення заочного рішення дізнався випадково.

Короткий зміст ухали суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про перегляд заочного рішення не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 285 ЦПК України, зокрема, до заяви не додано доказів наявності поважних причин неявки в судове засідання 07 серпня 2018 року та/або неповідомлення їх суду, а також докази наявності причин не надання відзиву, а також квитанції про сплату судового збору. Тому заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 та пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без розгляду відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки позивач не позбавлений права повторного звернення до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат

Влащенко О. А. просять скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовані норми процесуального права, що призвело до безпідставного ухвалення рішення. Тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 22 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат

Влащенко О. А. звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зокрема, заявнику запропоновано надати докази наявності поважних причин неявки в судове засідання суду першої інстанції 07 серпня 2018 року та/або неповідомлення їх суду, а також докази наявності причин не надання відзиву; надати квитанцію про сплату судового збору, оскільки ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору.

Належно завірена копія ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року про залишення заяви про перегляд судового рішення без руху була направлена ОСОБА_1 . та його представнику - адвокату Влащенку О. А. рекомендованими листами з повідомленнями про вручення. Поштове відправлення, направлене ОСОБА_1 , було повернуто з довідкою поштового відділення з поміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Поштове відправлення, направлене представнику ОСОБА_1 - адвокату Влащенку О. А., отримано останнім 22 жовтня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року залишено без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 та пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, у листопаді 2018 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Влащенко О. А. оскаржили її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху та не надав докази наявності поважних причин неявки в судове засідання 07 серпня 2018 року та/або неповідомлення їх суду, а також докази наявності причин не надання відзиву, а також квитанції про сплату судового збору.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Як вбачається з матеріалів справи, повістки про виклик до суду, направлені на адресу ОСОБА_1 , зокрема у судове засідання, призначене

на 07 серпня 2018 року, згідно з довідкою поштового відділення повернулися до суду з поміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до частин третьої, шостої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Однак, повістка про виклик у судове засідання, призначене на 07 серпня 2018 року, згідно з довідкою поштового відділення повернулася до суду з поміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Тому, вказане свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 повістки про виклик до суду не отримував, тому не може вважатися таким, що був належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання.

За таких обставин, вимога суду першої інстанції про надання обґрунтованих підстав, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання, призначене на 07 серпня 2018 року, є неправильною, оскільки ОСОБА_1 не отримував повістки про виклик в судове засідання (в матеріалах справи є поштові конверти, які повернулися до суду з поміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання»).

Суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що відповідач не був належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання в суді першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 додав копію посвідчення громадянина, віднесеного до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Залишаючи без руху заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є відповідачем у справі, а тому від сплати судового збору не звільнений.

Проте, матеріали справи, зокрема, додатки до апеляційної скарги, містять докази звільнення від сплати судового збору, а саме: копію посвідчення особи ІІ групи інвалідності.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, на підставі доказів, які додані до апеляційної скарги, відповідач є звільнений від сплати судового збору на підставі закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2018 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Влащенко О. А. звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху, провадження у справі не відкрито.

Місцевий суд дійшов висновку, що заявник вимог ухвали суду про залишення без руху заяви про перегляд заочного рішення від 10 жовтня 2018 року не виконав.

Отже, за вказаних обставин повинні бути застосовані норми частини восьмої статті 285 ЦПК України, що не виконано судом першої інстанції.

Частиною восьмою статті 285 ЦПК України визначено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, за правилом частини тринадцятої статті 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Аналіз зазначених норм процесуального закону свідчить про те, що вищевказані норми в сукупності повинні застосуватися лише у випадку, коли провадження у справі відкрито.

Отже, суд першої інстанції невірно застосував норми частини тринадцятої статті 187 та пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не усунув недоліків, допущених судом першої інстанції, та крім того, залишив поза увагою докази, на підставі яких відповідач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного суди дійшли неправильного висновку про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду на підставі частини тринадцятої статті 187 та пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, а саме для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За викладених обставин ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року та постанова Київського апеляційного суду

від 21 січня 2019 року не можуть вважатись законними і обґрунтованими, тому підлягають скасуванню, а справу необхідно передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Влащенка Олега Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська