Провадження № 2/761/1655/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Кузик О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ни до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелінг онлайн» про розірвання договору про надання туристичних послуг та стягнення заборгованості; розірвання договору позики та стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

В липні 2018р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8) до відповідачів: ОСОБА_2 , ТОВ «Тревелінг онлайн», в якому просила суд:

1) розірвати договір про надання туристичних послуг від 28 червня 2015р., укладений між позивачкою та ТОВ «Тревелінг онлайн» (далі по тексту - договір 1);

2) стягнути з відповідача ТОВ «Тревелінг онлайн» на користь позивачки:

- кошти сплачені за договором 1 у розмірі 159840,0 грн.; інфляційні втрати у розмірі 159840,0 грн.; 3,0 % річних у розмірі 14411,0 грн.; пеню у розмірі 5255539,0 грн. на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

3) розірвати договір позики від 14 липня 2015р., укладений між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 (далі по тексту - договір 2);

4) стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки:

- суму позики у розмірі 257635,0 грн.; інфляційні втрати у розмірі 85683,0 грн.; 3,0 % річних у розмірі 23229,0 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідачка ОСОБА_2 є її подругою. 26 червня 2015р. між позивачкою та відповідачем ТОВ «Тревелінг онлайн», в особі її керівника та засновника ОСОБА_2 було укладено договір 1, відповідно до якого відповідач зобов`язувався надати позивачці туристичні послуги. На виконання договору 1 позивачкою було сплачено 159840,0 грн., а відповідачем видано сертифікат, згідно якого, відповідач зобов`язався надати позивачці туристичні послуги на зазначену суму в любий час та напрямок, обраний позивачкою або здійснити повернення коштів до 03 липня 2015р.

В липні 2015р. відповідачка ОСОБА_2 звернулась до позивачки з проханням надати їй позику, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем в ТОВ «Тревелінг онлайн». 14 липня 2015р. між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у вигляді письмової боргової розписки, за яким позивачкою було надано відповідачці позику в розмірі 11730,0 дол. США, що станом на дату укладення договору 2 становила 257635,0 грн., яку відповідачка зобов`язувалася повернути в строк до 20 липня 2015р.

Враховуючи те, що по теперішній час позивачка не в змозі отримати замовлені нею туристичні послуги за договором 1 від відповідача ТОВ «Тревелінг онлайн», та відповідачкою ОСОБА_2 отримані за договором 2 грошові кошти по теперішній час в добровільному порядку не повернуті, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права, оскільки потребує термінового лікування, оскільки страждає на онкологічне захворювання.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 20 серпня 2018р. у справі відкрито провадження та призначено справу в підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання позивачка подала на адресу суду клопотання, в якому просила суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі, про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судові засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суду не повідомили та не просили розглядати справу у їх відсутність, своїх представників до суду не направили, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачі відзив на позов не подавали.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 липня 2015р. між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір 2, у вигляді боргової розписки (а.с. 17), відповідно до якого відповідачкою ОСОБА_2 було отримано від позивачки в борг суму коштів у розмірі 11730,0 дол. США, які остання зобов`язувалася повернути в строк до 20 липня 2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Даних, які б свідчили про повернення відповідачкою ОСОБА_2 всієї суми заборгованості позивачці судом не встановлено.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконала, сума позики залишається неповернутою.

Згідно з розрахунком заборгованості сума заборгованості складається з суми основного боргу - 11730 дол. США, що є еквівалентом на час укладення договору 2 - 257635,0 грн. 3,0 % річних - 23229,0 грн.; інфляційних втрат 85683,0 грн.

При перевірці зазначеного розрахунку за договором 2, судом встановлено, що період прострочення виконання зобов`язань відповідачкою 2 складає з 21 липня 2015р. по 03 липня 2018р. (час складання позову), і за зазначений період часу інфляційні втрати, виходячи з суми основного боргу - 257635,0 грн., становлять - 92150,21 грн.; 3,0 % річних -22827,0 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи положення ст. ст. 16, 1048 ЦК України; ст. ст. 10, 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для розірвання договору 2, і з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню сума позики у розмірі 257635,0 грн.; інфляційні втрати у розмірі 85683,0 грн.; 3,0 % річних у розмірі 22827,0 грн.

Судом встановлено, що 28 червня 2015р. між позивачкою та відповідачем ТОВ «Тревелінг онлайн» було укладено договір 1, у вигляді сертифікату (а.с. 15), відповідно до якого відповідач зобов`язувався надати позивачці туристичні послуги або повернути сплачені нею грошові кошти у строк до 03 липня 2015р. З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору 1 позивачкою було сплачено 159840,0 грн. (а.с. 16).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Крім того, ст. 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Суд вважає, що неможливість позивачки як споживача отримати своєчасно оплачені туристичні послуги свідчать про порушення відповідачем ТОВ «Тревелінг онлайн» вимог закону.

З моменту укладення договору 1 не виявлено будь-яких претензій або вимог від відповідача щодо неналежного виконання позивачкою своїх зобов`язань по договору 1, які б могли стати перешкодою для надання послуг відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимога позивачки про розірвання договору 1, та стягнення з відповідача ТОВ «Тревелінг онлайн» суми сплачених нею на виконання договору 1 коштів у розмірі 159840,0 грн. підлягає задоволенню.

Беручи до уваги, що час прострочення зобов`язань ТОВ «Тревелінг онлайн» розпочався з 03 липня 2015р., то вимоги позивачки про стягнення на її користь інфляційних втрат та 3,0 % річних за договором 1, в порядку ст. 625 ЦК України підлягають частковому задоволенню, за період з 03 липня 2015р. по 03 липня 2018р. (часу кладення позову), виходячи з суми основного зобов`язання за договором 1 - 159840,0 грн. Так, з відповідача ТОВ «Тревелінг онлайн» підлягає стягненню на користь позивачки за договором 1, інфляційні втрати у розмірі 55652,07 грн.; 3,0 % річних - 14399,0 грн.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача просила суд стягнути на свою користь пеню в розмірі 5255539,0 грн.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також беручи до уваги, що відповідач є юридичною особою, суб`єктом господарювання, який хоч і протягом тривалого часу не виконував свої зобов`язання за договором, проте до суттєвих негативних наслідків для позивачки такі обставини не призвели. Розмір нарахованої пені значно перевищує розмір сплачених позивачкою коштів, тому оцінивши всі ці доводи, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 159840,0 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Тревелінг онлайн» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4602,11 грн., а з від подачки ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3661,45 грн.

Керуючись ст.ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст.ст. 15, 16, 525, 526, 545, 610, 612, 625, 901, 907, 1046, 1048, 1050 ЦК України; ст. ст. 4, 10, 21-23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ни (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелінг онлайн» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лаврська, 16) про надання туристичних послуг та стягнення заборгованості; розірвання договору позики та стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Розірвати договір про надання туристичних послуг від 28 червня 2015р., у вигляді сертифікату, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тревелінг онлайн».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелінг онлайн» на користь ОСОБА_1 суму коштів, сплачених на виконання договору про надання туристичних послуг від 28 червня 2015р., у вигляді сертифікату у розмірі 159840,0 /сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок/ грн.; інфляційні втрати у розмірі 55652 /п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві/ грн. 07 коп.; 3,0 % річних - 14399,0 /чотирнадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять/ грн.; пеню в розмірі 159840,0 /сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок/ грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревелінг онлайн» на користь держави судовий збір у розмірі 4602 /чотири тисячі шістсот дві/ грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ни суму заборгованості за договором позики від 14 липня 2015р. у розмірі 257635,0 /двісті п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять/ грн.; інфляційні втрати у розмірі 85683,0 /вісімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят три/ грн.; 3,0 % річних у розмірі 22827,0 /двадцять дві тисячі вісімсот двадцять сім/ грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3661 /три тисячі шістсот шістдесят одна/ грн. 45 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03 травня 2019р.

Суддя: