РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17377/18

пр. № 2/759/2326/19

24 січня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

Подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, разом зі своїми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 в 2008 році в порядку приватизації державного житлового фонду набули право власності на 7/100 приміщень квартири спільного заселення (кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2 НОМЕР_3) будинку АДРЕСА_1, а саме на кімнати НОМЕР_4, НОМЕР_5 в рівних частках. (див. Свідоцтво про право власності на житло, що видане органом приватизації Святошинської районної у м. Києві ради 02.09.2008 року).

29.04.2010р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, на що вказує відповідне свідоцтво.

28.03.2018р. ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_3 прийняв у дар 7/400 часток квартири спільного заселення (кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2 НОМЕР_3) будинку АДРЕСА_1, про що було укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Антоновою С.М. за реєстровим №161.

ОСОБА_1 заявила позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житлом, за обставин того, що останній з 2011 року без поважних на те причин не проживає в квартирі. Позов мотивовано тим, що відповідач не може знятись з реєстраційного обліку місця проживання, а наявність такої реєстрації створює власникам житла перешкоди в користуванні та розпорядженні майном.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 29.03.2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити за таких підстав.

Так, позивач вказує, і це знаходить своє підтвердження доказами, що після розірвання шлюбу відповідач в 2011 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, на даний час зареєстрований в АДРЕСА_2.

Разом з тим, за довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА відповідач залишається зареєстрованим за попереднім місцем проживання в Україні.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для її власників додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, створює перешкоди у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому суд, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, знаходить права позивача порушеними, і на відновлення таких прав вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житлом, тим самим задовольнити позов.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, ст.ст. 12, 13, 77-80, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) таким, що втратив право користування 7/100 часток приміщень квартири спільного заселення (кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2 НОМЕР_3) будинку АДРЕСА_1, а саме на кімнатами НОМЕР_4, НОМЕР_5

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько