ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5757/18
Провадження № 2/362/771/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 лютого 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:головуючого - судді С.В.Корнієнка, за участю секретаря судового засідання - К.О. Дрозденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 4 700 грн., 18 504 грн. 37 коп. в якості відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання та судові витрати по справі, в тому числі витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.01.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики №10-01-18, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 4 700 грн. 00 коп., з терміном повернення 12.03.2018 року. На виконання п. 1.2 Договору Відповідачем надано Позивачу розписку на підтвердження факту отримання грошових коштів. Оскільки відповідач в добровільному порядку кошти не повернув в строк, ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка про час та місце розгляду справи та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подав, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів, такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі 6-1967цс15 від 11.11.2015 року.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом достовірно встановлено, що 10.01.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики №10-01-18, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 4 700 грн. 00 коп., з терміном повернення 12.03.2018 року (а.с. 7-8). На виконання п. 1.2 Договору Відповідачем надано Позивачу розписку на підтвердження факту отримання грошових коштів (а.с. 9).

Відповідно до Розрахунку наданого позивачем розмір інфляційних збитків становить 80 грн. 37 коп. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 18 424 грн. 00 коп. (а.с. 10, 11).

Згідно Акту №1 про надану правову допомогу до Договору №21/09/2018-пд від 21.09.2018 року ОСОБА_1 сплатив Адвокатському обєднанню «Адвокати України» гонорар за надану правову допомогу 3 000 грн. (а.с. 17).

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що ОСОБА_2 взяте на себе зобов'язання за укладеним із ОСОБА_1 договором позики не виконав, взяті у борг кошти в обумовлений договором строк не повернув, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 704 гривень 80 копійок судового збору. (а.с. 6) .

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, 1. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 207, 202, 526, 530, 1044, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 суму боргу за договором позики №10-01-18 від 10.01.2018 року в розмірі 4 700 (чотири тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, 18 504 (вісімнадцять тисяч п'ятсот чотири) грн.. 37 коп. в якості відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. та 3 000 грн. понесених витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Суддя С.В.Корнієнко