Дата документу 20.05.2019 Справа № 333/2273/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2273/18 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р.
провадження № 22-ц/807/1643/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ним та ОСОБА_1 25.11.2006 року було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з позивачем та перебуває на його утриманні.

З грудня 2013 року подружжя припинило ведення спільного господарства, з того часу ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, коштів на утримання дитини не надає.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2014 шлюб між сторонами було розірвано.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з часу припинення ведення спільного господарства, а саме з грудня 2013 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.05.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне дослідження та оцінку доказів, незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017 р. рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 р., яким було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю, ОСОБА_1 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 залишено без змін і набрало законної сили. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22 березня 2019 року (а.с.112), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 17 квітня 2019 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1

Проте, в строк до 17 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_1 » (а.с. 3).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.04.2014 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №19 (а.с.6).

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017р. місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем реєстрації АДРЕСА_2 Дніпропетровськ АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017р. рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017р. у цивільній справі за №317/3480/14-ц (пр. №2/333/68/17) залишено без змін (а.с. 53-57).

Постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017р. та рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017р. залишено без змін (справа № 317/3480/14, провадження №61-34025св18).

Частково задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_3 на час подачі до суду позову про стягнення аліментів дійсно постійно проживає з батьком. Крім того, суд взяв до уваги пояснення в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_3 , якому на час розгляду справи виповнилось 10 років, і який пояснив суду, що він постійно і добровільно проживає з батьком та знаходиться на його утриманні.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017р. згідно якого місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем реєстрації АДРЕСА_1 .

Так, за приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обов`язки щодо утримання неповнолітніх дітей, згідно зі ст. ст. 180-183 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу платника, з урахуванням всіх істотних обставин.

При цьому, відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності такої домовленості той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Таким чином, законодавство визначає право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини тому з батьків, з ким вона проживає.

Окрім цього районним судом взагалі не надана правова оцінка поясненням відповідачки ОСОБА_1 з приводу наявності перешкод у спілкуванні її з дитиною,психологічного тиску з боку батька на сина та її зверненням до органів поліції з цього питання,наявності судової справи про відібрання дитини.

З огляду на те, що рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2017р. згідно якого визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є безпідставним.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2019 року скасувати та прийняти нову постанову:

«У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: