КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/7763/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Чирка С.С.
359/9372/18 Доповідач-Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді Чобіток А.О.
суддів- Немировської О.В.,Ящук Т.І.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
у с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила розірвати шлюб, укладений нею з відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання їх спільної дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року провадження в даній справі зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що зупинивши провадження в справі, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач дійсно проходить службу в ЗСУ, проте ЗСУ не переведені на воєнний стан та не залучені до проведення АТО, а перебувають в зоні проведення Операції об`єднаних сил, проте як відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у разі перебування сторони в складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що з 14.01.2019 року і до теперішнього часу бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. 30.04.2018 р. Президент України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.04.2018 року №116/2018.У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що згідно із зазначеним Указом Президента України проведення антитерористичної операції завершено та розпочалася Операція об`єднаних сил. Проте додане в цьому Указі рішення РНБО має статус «для службового користування», тому неможливооднозначно стверджувати, що в його тексті йдеться про припинення антитерористичної операції, а також робити висновки про те, що участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації не належить до заходів антитерористичної операції. Уважає, що Бориспільським міськрайонним судом Київської області встановлені обставини відповідно до ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.
До відзиву ОСОБА_2 додав довідку в/ч НОМЕР_1 від 15.05.2019 року, відповідно до якої він дійсно в період з 14.01.2019 року по т.ч. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.
Установлено, що в листопаді 2018 року позивач пред`явила до відповідача позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
14 грудня 2018 року судом першої інстанції за вказаним позовом відкрито провадження.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2019 року з 04.01.2019 року солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 37).
04.01.2019 року ОСОБА_2 уклав з Міністерством оборони України Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського складу строком на три роки, за умовами якого позивач добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку Контракту, а в разі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту ( а.с.38-39).
19.03.2019 року ОСОБА_2 направив до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі, у якій зазначив, що з 04.01.2019 року він перебуває на військовій службі за контрактом поза межами м. Києва (у Донецькій області) у складі Збройних Сил України та залучений до проведення Операції Об`єднаних сил, тимчасово не проживає за адресою реєстрації, на яку надходять повістки та матеріали справи, не може з об`єктивних причин брати участь у розгляді справи та надавати докази і свідчення. Ним не отримано копій ухвали про відкриття провадження, позову, а отже йому не було забезпечено можливості належним чином підготуватись до попереднього судового засідання, скористатись правом написання заперечення, відзиву, написання зустрічного позову. Пославшись на вказане просив суд зупинити провадження у справі відповідно до ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з його перебуванням у складі Збройних Сил України.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд послався на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, врахувавши, що відповідач з 04.01.2019 року перебуває на контрактній основі у складі ЗСУ.

Проте з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зупинивши провадження у даній справі з зазначених вище підстав, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що доказів того, що ОСОБА_2 проходить військову службу у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції,не надав.
Довідка в/ч НОМЕР_1 від 15.05.2019 року, додана відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу, інформації про те, що здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення є антитерористичною операцією, не містить.
Крім того, зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Відповідно до частин 1,2 ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
У даній справі провадження відкрито 14.12.2018 року, підготовче засідання закінчено 12.02.2019 року, до судового розгляду справу призначено на 25.03.2019 року.
У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо наявності підстав до розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як убачається із матеріалів справи, то перебуваючи на військовій службі відповідач ОСОБА_2 має змогу здійснити реалізацію наданих йому ЦПК прав шляхом листування ( а.с.42-43).
Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд не вказав у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК прав шляхом листування, а також зважаючи на те, що строк дії контракту про проходження військової служби ОСОБА_2 складає три роки з можливістю його продовження.
Зупинення провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 , однією вимогою якою до речі є стягнення аліментів на утримання дитини, строком на три роки ( період проходження відповідачем військової служби), є порушенням права позивача на розумний строк розгляду її справи відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції та порушенням інтересів дитини.
Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її складення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: А.О. Чобіток
Судді: О.В.Немировська
Т.І. Ящук