Справа № 685/380/19
Провадження № 2/685/131/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь

справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 26.11.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 9028,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач обов`язку по поверненню кредиту не виконує, у зв`язку з чим станом на 21.12.2018 року заборгованість за кредитом становить 15779,14 грн., в тому числі: 6727,81 грн заборгованість за тілом кредиту; 2556,05 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5572,42 грн заборгованість за пенею та комісією, 858,71 922,86 грн штраф (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Просив позов задовольнити та стягнути зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, що підтверджується відміткою про отримання судової повістки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке є у матеріалах справи, в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.11.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 9028,48 грн. на строк 36 місяців з 26.11.2015 року по 30.11.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язаний погашати заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати грошових коштів банку у сумі 327,55 грн., яка включає заборгованість по кредиту, відсотків та інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2018 року (п.2.1 Генеральної угоди). Пунктом 2.2 Генеральної угоди визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цією угодою, Умовами та правилами, більше ніж на 31 день, за зобов`язанням, строк яких не настав (сторони погодилися, що строк повернення кредиту рахується на 32 день з моменту виникнення заборгованості по кредиту) клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 922,86 грн. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначається за формулою пеня1 + пеня 2, де пеня1 базова процентна ставка по договору/30, яка нараховується за кожний день прострочки кредиту, пеня2 50 грн. нараховується одноразово. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21.12.2018 року заборгованість за кредитом становить 15779,14 грн., в тому числі: 6727,81 грн заборгованість за тілом кредиту; 2556,05 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5572,42 грн заборгованість за пенею та комісією, 858,71 922,86 грн штраф (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди).

Оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.

Отже, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, визначених Генеральною угодою, стягненню з ОСОБА_1 підлягає штраф, передбачений п. 2.2 Генеральної угоди. Передбачена в подальшому п. 2.8 Генеральної угоди пеня за прострочення зобов`язань стягненню не підлягає, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить вимогам закону.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10206,72 грн. заборгованості за кредитним договором (6727,81 грн заборгованість по тілу кредиту + 2556,05 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом + 922,86 грн штраф).

На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов в розмірі 64,68 % позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 1242,50 грн (1921 грн х 64,68%).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.525,526,530,611,1054 ЦК України, ст.12, 81, 89 ЦПК України, районний суд,

ухвалив:

позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк ( МФО 305299 р/р 3111) 10206,72 грн (десять тисяч двісті шість грн. 72 коп.) заборгованості за Генеральною угодою від 26.11.2015 року, в тому числі: 6727,81 грн заборгованість по тілу кредиту, 2556,05 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 922,86 грн - штраф та 1242,50 грн судового збору.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до Теофіпольського районного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий