Справа № 580/2062/19
Номер провадження 2/580/652/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання - Сивоконь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Реєстраційний відділ Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідачки, яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності від 25.11.2015 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2018 року між ними був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними в простій письмовій формі, а також було складено та підписано акт прийому-передачі придбаного житлового будинку садибного типу, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . В підтвердження своїх повноважень та належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними довірителю відповідачки, остання надала: довіреність від 25.11.2015 року, договір купівлі-продажу від 25.08.1992 року, посвідчений державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-2033, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №798120, виданий Пристайлівською сільською радою Лебединського району Сумської області 24.12.2009 року, а позивачка в свою чергу передала 25 000(двадцять п`ять тисяч) грн., 00 коп. Згідно договору купівлі-продажу відповідачка взяла на себе зобов`язання у строк до 30.07.2018 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними через Лебединську нотаріальну контору. В той же час відповідачка від виконання свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється і до цього часу такий договір укладено не було, на не однократні звернення до неї залишилися без реагування. Тому вона просила визнати за нею право власності на дане майно.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та представник третьої особи проти задоволення позову не заперечили.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

З договору купівлі - продажу, акту приймання - передачі вбачається що 11.07.2018 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_3 , на підставі довіреності від 25.11.2015 року отримала від ОСОБА_1 , кошти в розмірі 25 000 грн., за нерухоме майно яке складається з домогосподарства, до складу якого входить: житловий будинок цегляний 1989 року побудови під літ.«А» загальною площею 89,0м2, житловою площею 59,8м2 до складу якого входить: коридор площею 2,2м2, кухня площею 7,6м2, коридор площею 14,1м2, житлова площею 13,8м2, житлова площею 24,8м2, житлова площею 11,4м2, житлова площею 9,8м2, ванна площею 2,8м2, кладова площею 2,5м2, погріб цегляний під літ.«п/г», сарай цегляний під літ.«Б», огорожа штахет під літ.«№1-2», які розміщені на земельній ділянці під ними, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином між сторонами було укладено договір купівлі-продажу даного майна.

Позивачка посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити договір у строк до 30.07.2018 року, але ОСОБА_2 , не виконала свого зобов`язання щодо нотаріального оформлення, і до цього часу такий договір укладено не було, на не однократні звернення до неї залишилися без реагування.

У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за ОСОБА_1 , права власності на спірне майно.

Керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 182, 220, 317, 328, 334, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку під ними, які розташовані по АДРЕСА_1 та придбані у ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою під ними від 11 липня 2018 року, складеного у простій письмовій формі, а саме: - житловий будинок цегляний 1989 року побудови під літ.«А» загальною площею 89,0м2, житловою площею 59,8м2 до складу якого входить: коридор площею 2,2м2, кухня площею 7,6м2, коридор площею 14,1м2, житлова площею 13,8м2, житлова площею 24,8м2, житлова площею 11,4м2, житлова площею 9,8м2, ванна площею 2,8м2, кладова площею 2,5м2, погріб цегляний під літ.«п/г», сарай цегляний під літ.«Б», огорожа штахет під літ.«№1-2»,

- земельну ділянку площею 0,1687га, кадастровий номер :01:001:1172,

цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.