Справа № 383/49/19
Номер провадження 2/383/156/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Потапчук Н.М.,

позивача Костюченко А.В.,

відповідача Воробйової ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Замши Д.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 383/49/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні.

Позов обґрунтовує тим, що з 2005 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та господарство. За час спільного проживання у них народилися діти. Також зазначив, що за час спільного проживання з відповідачкою було набуто майно, зокрема житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,4078 га., які придбані за сумісні кошти.

На даний час спільне проживання з відповідачкою неможливе, остання майже постійно перебуває за межами України, а малолітніх дітей залишила на його утримання.

Посилаючись на те, що будинок належить йому та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності як майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка й жінки без реєстрації шлюбу, однак відповідачка не визнає цього факту, просив суд встановити факт їх проживання однією сім`єю та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.53-54).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.02.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Замши Д.Д. про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу (а.с.94-95).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.139).

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити пояснивши, що проживали однією сім`єю з відповідачкою до грудня 2018 року. Від спільного проживання мають трьох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Придбали будинок по АДРЕСА_2 , який у 2000 році продав ОСОБА_7 У 2005 році за власні кошти придбав будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який у 2006 році було оформлено на відповідачку. На даний час відповідач чинить йому перешкоди у проживанні у спірному будинку, неодноразово створювала конфліктні ситуації та виганяла його з будинку, погрожувала та зверталась із заявами до поліції.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову подавши до суду відзив де просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю пояснивши, що дійсно з позивачем проживали однією сім`єю, але не у той період, який позивач зазначає у позові, тобто не з 2005 року, а з липня 1997 року по вересень 1998 року в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належав матері позивача. Від спільного проживання у 1998 році у них народився син ОСОБА_8 , та позивач офіційно зареєстрований його батьком, але після народження дитини у них погіршилися стосунки у зв`язку із зловживанням позивачем алкоголем і у 1998 році фактичні шлюбні стосунки з ОСОБА_2 припинилися і вона перейшла проживати на квартиру по АДРЕСА_4 . Вказує, що після того вже не відновлювалися сімейні стосунки між ними, хоча вони продовжили спілкуватися та інколи позивач їй допомагав по господарству та з дітьми, а вона на його прохання зареєструвала його у власному будинку, який придбала 12.05.2006 року у Пустовойченка за власні кошти в розмірі 7000 грн. Сімейні відносини з позивачем не поновлювала та спільного побуту не вели. Вказує, що працює за кордоном та періодично їздила на сезонні роботи до Республіки Польща. Останній раз у період з 2017 року по березень 2018 року вона попросила позивача та свою сусідів приглянути за її малолітніми дітьми, батьком яких позивач не являється, на що ті погодилися та на період її відсутності близько десяти днів позивач доглядав за будинком та дітьми, а вона йому висилала кошти для цього. Потім догляд за дітьми здійснювала її сестра та старша донька. Вказує, що позивач періодично з`являвся у будинку та проживав там деякий час, коли просила його щось полагодити, але спільне господарство не велося та не відновлювалися сімейні стосунки, тому просить відмовити у позову в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Замша Д.Д. позов не визнав, у поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказав, що з 2005 року сторони мали певні стосунки періодичного характеру, однак назвати їх сімейними не можна, оскільки питання постійного проживання разом не виникало. Позивач періодично приїжджав до відповідачки за місцем її проживання та проводив там певний час, що не може свідчити про те, що сторони перебували у фактичних сімейних відносинах. Стосунки, які виникали між сторонами мали на меті задовольнити потребу в спілкуванні, а не створити сім`ю, будь-яких пропозицій з цього приводу від позивач не надходило. У травні 2006 року ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2006 року за власні кошти придбала житловий будинок з присадибною земельною ділянкою. Будь-яких коштів на придбання вказаного будинку позивач відповідачу не передавав. На прохання позивача ОСОБА_3 погодилась зареєструвати його місце проживання у власному домоволодінні, оскільки це спрощувало йому можливість пошуку і отримання постійного місця роботи.

Також зазначає, що при періодичному проживанні сторін спільний побут між ними не вівся, спільного придбання продуктів харчування, інших предметів побуту та вжитку, дрібних покупок не було (а.с.65-67).

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами в їх сукупності приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма закріплена у ч.1 ст.81 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до змісту частини 6 статті 81 ЦПК України докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 ( а.с.117).

Також відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження яких у графі «Батько» вказане ім`я « ОСОБА_9 » ( а.с. 115-116).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 12.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В., за реєстровим №431, ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_10 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку розміром 0,4078 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 за 7000 грн. (сім тисяч гривень). Вказаний договір зареєстровано 16.05.2006 р. в Бобринецькій дільниці Кіровоградського ОБТІ за №2105/14 (а.с.11-12).

У вказаному житловому будинку з 06.06.2006 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , а з 24.11.2006 року зареєстрований позивач ОСОБА_2 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.111-114).

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно приписів ч.1,ч.2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 висловив правову позицію, за якою майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази ведення спільного господарства, наявність в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Але позивачем ОСОБА_2 вказаних обставин в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами.

Так, в судовому засіданні, знайшов лише підтвердження факт спільного проживання сторін однією сім`єю із червня 1997 року по грудень 1998 року, він також не заперечений позивачем та визнаний відповідачкою, також у вказаний період у позивача та відповідача народився син ОСОБА_8 . Але ці обставини правового значення для вирішення спору не мають, оскільки позивачем заявлено майновий позов та ставиться вимога про визнання права на майно набуте у 2006 році, та у позові позивач зазначає період спільного проживання сім`єю з відповідачкою та просить суд його встановити починаючи з 2005 року, тому саме у цей період позивач мав довести факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 ..

Окрім недоведеності позивачем факту спільного проживання з 2005 року ним також не доведено належними та допустимими доказами факту ведення з зазначеного періоду спільного господарства з відповідачкою, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо, а самі по собі показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що у 1995-1998 роках він завозив будівельні матеріали до будинку де жив позивач по АДРЕСА_2 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , які інколи бачили ОСОБА_2 у спірному будинку та бачили як той займався будівництвом кухні за вказаною адресою у період з 2016-2017 рр. не доводять обставин проживання сторін у вказаний у позову період саме як сім`ї з урахуванням також пояснень відповідачки, яка також підтвердила, що інколи позивач проживав у її будинку та на її прохання допомагав по господарству, але при цьому вони не мали спільного побуту та не мали сімейних стосунків.

Окрім того, показання свідка ОСОБА_7 щодо його з позивачем будиноками по АДРЕСА_2 на будинок по АДРЕСА_5 . Щорса АДРЕСА_1 в АДРЕСА_4 з доплатою останньому 2000 доларів США приблизно у 2005-2006 році суд оцінює критично, оскільки показання свідків щодо обставин укладення правочину, який відповідно до вимог закону має бути укладений у письмовій формі не є належним та допустимим доказом. Крім того, ці обставини спростовуються договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 12.05.2006 року (а.с.11-12) зі змісту якого вбачається, що спірний будинок придбала відповідачка ОСОБА_3 у ОСОБА_10

Аналогічно вказаний договір купівлі-продажу спростовує показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 продали позивачу ОСОБА_2

Не знайшли свого підтвердження також і доводи позивача, що він є батьком малолітніх дітей відповідачки та вказані обставини спростовуються свідоцтвами про народження дітей: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де у графі «Батько» вказане ім`я « ОСОБА_9 » ( а.с. 115-116).

Також позивачем не надано доказів того, що за вказаний ним у позові період ні він ні відповідачка не перебували у іншому шлюбі.

Не доведено ним і факту, що спірне майно придбане внаслідок спільної праці осіб як сім`ї.

Зі свого боку пояснення відповідачки про те, що вони з позивачем з грудня 1998 року не проживають однією сім`єю не ведуть спільного господарства та побуту, не придбавали спільного майна та не несли спільних витрат на утримання майна, а позивач лише інколи допомагає відповідачці по господарству та з дітьми та не брав участі у купівлі спірного житлового будинку узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які проживають по-сусідству та показали, що відповідачка проживає у спірному будинку з 2006 року сама з дітьми, а позивача бачили там дуже рідко, він допомагав відповідачці по господарству, а також з письмовими доказами: договором купівлі продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 12.05.2006 року (а.с.11-12) зі змісту якого вбачається, що спірний будинок придбала відповідачка ОСОБА_3 за 7000 грн., звітом про незалежну оцінку спірного майна від 12.12.2018 року з додатками, який виготовлено на замовлення ОСОБА_3 (а.с.14-47), поштовими переказами та відомостями з банківського рахунку (а.с.31-37), робочим проектом на газифікацію будинку у 2007 р. по АДРЕСА_2 , де замовником є ОСОБА_3 , копією трудової книжки ОСОБА_2 ( а.с.124-127) з якої вбачається, що починаючи з 21.02.2000 року останній ніде не працював, з довідками Державного центру зайнятості №1315 ( а.с.103-104) з яких вбачається, що позивач ОСОБА_2 з березня 2005 року по березень 2006 рокеу отримував допомогу по безробіттю всього в загальній сумі 986грн.14 коп., а з грудня 2013 по січень 2015 рік його дохід становив 0 грн.

При цьому самі по собі письмові докази надані позивачем, а саме копії квитанцій переказів коштів у вересні 2018 року (а.с.105-107) та копії накладної №107 від 23.12.2016р. та квитанцій щодо придбання позивачем вуликів (а.с.128-130) також не доводять обставин спільного проживання однією сім`єю з відповідачкою.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що періодичне спільне проживання позивача та відповідачки не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в розумінні ст.74 СК України без наявності інших ознак сім`ї, крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю з відповідачкою у період придбання будинку по АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволення слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. ст.ст.12, 76-81, 92, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 74 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , п.і. 27200.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , п.і.27200.

Повне судове рішення складено 24.05. 2019 року.

Суддя І. М. Адаменко