Постанова

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 1323/6612/12

провадження № 61-19764 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Форум»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П, Бойко С. М, Крайник Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Банк «Форум»

(далі - ПАТ «Банк «Форум», Банк) звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 24 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з яким Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 43 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 23 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 24 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір, згідно з яким

ОСОБА_2. передала Банку іпотечне майно, а саме: квартиру

АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

Оскільки ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за цим договором належним чином не виконував, утворилась заборгованість станом

на 02 листопада 2012 року у розмірі 42 038,04 доларів США та 1 546,17 грн.

У зв`язку з наведеним ПАТ «Банк «Форум» з урахуванням збільшення позовних вимог просило суд стягнути з ОСОБА_1 кредитні кошти

у розмірі 53 927,06 доларів США, 578 470,46грн - штрафні санкції

за порушення умов кредитного договору і несвоєчасну сплату нарахованих відсотків, у рахунок погашення наявної заборгованості ОСОБА_1

за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації її на прилюдних торгах з встановленням початкової ціни згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності, що буде здійснений у процесі виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від ЗО березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Форум» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованість за кредитним договором у сумі 53 927,06 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на 27 березня 2015 року становить

1 267 825,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум» штрафні санкції за порушення умов договору у розмірі 578 470,46 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум» судовий збір

у розмірі 3 219,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 53 927,60 доларів США та 578 470,46 грн штрафних санкцій за порушення умов договору, що підлягають стягненню. При цьому вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає з огляду на відсутність оціночної вартості предмета іпотеки та положення пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2015 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ПАТ «Банк «Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» задоволено частково. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 березня

2015 року у частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким

у задоволенні позову ПАТ «Банк «Форум» відмовлено. У решті рішення міськрайонного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2015 року задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 вересня 2015 року скасовано

у частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» та апеляційну скаргу ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 , задоволено.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 березня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовну вимогу ПАТ «Банк «Форум» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Форум» за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 24 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум», ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , а саме: на квартиру

АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 , шляхом її реалізації на прилюдних торгах з початковою ціною продажу згаданого предмета іпотеки для подальшої його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до виконання протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що реєстрація у квартирі, яка є предметом іпотеки, неповнолітніх та інших осіб після звернення банку до суду з позовом про звернення стягнення, а також у порушенні умов договору іпотеки без згоди іпотекодержателя, не є підставою для відмови у позові. Мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції в цій частині.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу

№ 1323/6612/12 із Стрийського міськрайонного суду Львівської області та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Львівської області

від 24 лютого 2017 року .

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дотримався вказівок суду касаційної інстанції щодо початкової ціни предмета іпотеки, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлена передчасно, так як строк погашення кредиту на момент пред`явлення позову ще не настав.

Також, суд апеляційної інстанції не перевірив розміру заборгованості та її складових, порушено права малолітньої дитини, яка зареєстрована в квартирі.

Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки призводить до подвійного стягнення.

Відзив (Заперечення) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»

(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки

у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, лише незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним

у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11 цс 18).

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99

у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженоїв іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов`язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 6-46 цс 15 та в постанові Верховного Суду від ЗО січня 2019 року у справі № 200/7371 /17-ц (провадження № 61-41990 св 18).

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором,

Доводи касаційної скарги про те, що одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки призводить до подвійного стягнення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність

від застосування нею інших способів правового захисту (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 13 березня 2017 року

у справі № 6-224цс17).

Позичальник та іпотекодавець є різні особи, а тому одночасне вирішення питання про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійне стягнення заборгованості, оскільки відомості про повне виконання основного зобов`язання відсутні, відповідних доказів до суду заявник не надавала.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які на думку заявника мають істотне значення для вирішення справи, разом з тим, вони були предметом перевірки і оцінки судами першої та апеляційної інстанцій.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Львівської області

від 24 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова