КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 361/4090/18

провадження № 22-ц/824/3310/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року у складі судді Сердинського В.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 липня 2018 року і до досягнення донькою повноліття.

В обґрунтування вимог зазначала, що 25 травня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 червня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Після припинення шлюбних відносин відповідач погоджувався надавати кошти на утримання доньки у розмірі 200-300 грн. на місяць, потім 700-800 грн. на місяць, проте, цих коштів не вистачало для забезпечення потреб дитини.

Вказувала, на те, що згодом відповідач відмовився надалі сплачувати аліменти на дитину, а тому ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з відповідною індексацією згідно із законом на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 04 січня 2019 року позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 11 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим унаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не з'ясував обставин щодо наявності у відповідача на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності та не навів відповідних висновків в оскаржуваному рішенні.

Зазначає, що суд не надав значення тому, що оклад відповідача у сумі 4 200,00 грн. є тільки структурною частиною заробітної плати, а тому не свідчить про дійсний розмір його заробітної плати.

Уважає, що суд порушив норми матеріального права, а саме не застосував положення частини 1 статті 179 СК України. Враховуючи викладене, просить ухвалити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1 500,00 грн. для належного утримання дитини.

29 січня 2019 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін. До відзиву відповідач долучив довідку з місця роботи про дохід за період з 04 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року, квитанції на підтвердження сплати аліментів та довідку з медичного закладу про хворобу його дитини. Зазначає, що від обов'язку утримувати свою дитину ОСОБА_3 не відмовляється, однак на даний час не має можливості сплачувати той розмір аліментів, який просить позивач в апеляційній скарзі.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_4, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з матеріального становища відповідача та з того, що приймати участь у матеріальному утриманні неповнолітньої дитини є обов'язковим як для матері, так і для батька, а тому стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 грн. на місяць.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що 31 липня 2010 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Моринською сільською радою Звенигородського району Черкаської області (а.с.4).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 червня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, убачається, що позивач 30 грудня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до довідки №1286 від 10.07.2018 р., виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відповідач ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.42). Від спільного подружнього життя мають малолітню дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.43).

Дружина відповідача ОСОБА_2 майстер виробничого навчання ДНЗ «Звенигородський ЦППРК», перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14.11.2016 р. по 10.09.2019 р. (а.с.45).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Тлумачення статті 184 СК України свідчить, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі за наявності передбачених у законі підстав: по-перше, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами; по-друге, якщо платник аліментів частину доходу отримує в натурі; по-третє, коли існують інші істотні обставини для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, до них можуть бути віднесені обставини, коли платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті (зміна курсу іноземної валюти може істотно впливати на розмір аліментів при їхньому вирахуванні в частці від заробітку (доходу).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 по 31 грудня 2018 року у розмірі 2 027 грн.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з 01 по 31 грудня 2018 року з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», становив 1 013,50 грн.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в ТОВ «Дельта-2015» на посаді майстра з ремонту з окладом згідно штатного розпису 4 200,00 грн., що підтверджується довідкою від 16 жовтня 2018 року № 7, виданою керівником ТОВ «Дельта-2015» ОСОБА_8 (а.с.44).

Разом з тим, зазначена у вищевказаній довідці сума окладу, є лише частиною структури заробітної плати відповідача у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», оскільки заробітна плата включає в себе основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні, а тому сума, зазначена в довідці, не відображає реальний дохід ОСОБА_2

Таким чином, вищевказана довідка не є довідкою про доходи, оскільки з її змісту неможливо встановити розмір сукупного доходу відповідача за відпрацьований період з урахуванням вирахувань та податків, та не свідчить про те, що оклад, який отримує відповідач, працюючи на посаді майстра з ремонту, є єдиним джерелом його доходу.

Відповідно до статей 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, посилання відповідача, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на те, що його малолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, часто хворіє, в зв'язку з чим перебуває на «Д» обліку в Звенигородській ЦРЛ, а тому її лікування потребує значних фінансових витрат, не заслуговує на увагу суду, оскільки витрати на лікування дитини належними та допустимими доказами не підтверджено, а згідно епікризу (а.с. 66) перебування дитини на «Д» обліку в Звенигородській ЦРЛ та не відвідування дитячого садочку є рекомендацією лікаря.

Доводи ОСОБА_2 про те, що їх спільна з позивачем дитина ОСОБА_3 проживала з двох місяців до шестирічного віку зі своєю бабусею, матір'ю батька - ОСОБА_9, за адресою: АДРЕСА_2 та в 2016 році відвідувала дошкільний навчальний заклад Моринського НВК ім. Т. Шевченка, а він брав участь у вихованні дочки, піклувався про її здоров'я, матеріально забезпечував є неспроможним в межах розгляду справи про стягнення аліментів, оскільки не звільняють відповідача, як батька, від обов'язку утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1 000 грн., порушив вимоги частини другої статті 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому жодним чином не вмотивував таке своє рішення, а також не надав належної оцінки рівню матеріального доходу позивача.

Виходячи з обов'язку батьків утримувати дитину, врахувавши вік, стан здоров'я та інтереси малолітньої ОСОБА_3, матеріальне становище ОСОБА_2, наявність у нього іншої дитини, зваживши на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., оскільки докази про те, що відповідач, будучи в працездатному віці та отримуючи постійний дохід, не спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі відсутні, а наявність у відповідача іншої дитини не звільняє його від обов'язку належним чином утримувати та піклуватися про малолітню ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_1 при зверненні до суду була звільнена від спали судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. та апеляційної скарги - 1 057,20 грн. на користь держави.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 1 762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай