Справа № 478/770/19 Провадження № 2/478/237/2019
У Х В А Л А

02 жовтня 2019 року смт.Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Григоренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Казанківського районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В с т а н о в и в:

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, в якій просить суд: визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Миколаївка-2, Казанківського району, Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на земельну ділянку площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 042131 від 02.01.2001 року, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0094.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року відмовлено у затвердженні мирової угоди від 26.07.2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 21.08.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони по даній справі звернулися до суду із заявою про затвердження мирової угоди, згідно якої просили затвердити укладену сторонами 09.09.2019 року мирову угоду на наступних умовах:

1. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Миколаївка-2, Казанківського району, Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на 1/3 земельної ділянки площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 042131 від 02.01.2001 року, кадастровий номер земельної ділянки:07:000:0094;

2. Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на 1/3 земельної ділянки площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 042131 від 02.01.2001 року, кадастровий номер земельної ділянки:07:000:0094;

3. Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с. Миколаївка-2, Казанківського району, Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , право власності на 1/3 земельної ділянки площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 042131 від 02.01.2001 року, кадастровий номер земельної ділянки:07:000:0094.

4. Сторони домовилися, що всі питання стосовно суті позовних вимог ними добровільно врегульовані, претензій матеріального, морального чи будь-якого іншого характеру один до одного вони не мають;

5. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при доданні позову;

6. Сторони погоджуються з наслідками укладення мирової угоди, передбаченими ст.ст.208, 256 ЦПК України;

7. В разі не виконання цієї мирової угоди добровільно, вона буде виконуватися примусово;

8. Мирова угода укладена в 3-х екземплярах по одному для позивача, відповідача і один екземпляр для Казанківського районного суду Миколаївської області.

Представник позивача та сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання буди повідомленні вчасно та належним чином. Сторони просили суд проводити судове засідання без їх участі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу підготовчого судового засідання не здійснюється.

Суд, проаналізувавши зміст мирової угоди, дослідивши матеріали справи, вважає, що у її затвердженні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (ч.2 ст.207 ЦПК України).

В свою чергу, метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Досліджуючи умови мирової угоди, суд повинен виходити з норм ст.13 ЦК України, яка визначає межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Суд при вирішенні питання про визнання мирової угоди повинен встановити наявність у позивача суб`єктивного права, а у відповідача (відповідачів) зобов`язань, а також факт невиконання таких зобов`язань, який став причиною порушення прав позивача.

Тобто, суд не має визнавати мирову угоду, не з`ясувавши фактичних обставин справи. Таким чином, з`ясування судом фактичних обставин справи має бути обов`язковою умовою визнання мирової угоди судом.

За правилами п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

В даному випадку спірні правовідносини виникли з приводу спадкового нерухомого майна яке залишилося після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ,у вигляді земельної ділянки площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2019 року, приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області було відмовлено позивачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки, розташованої на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що в наданих нотаріусу документах міститься суперечлива інформація, що не дає змоги встановити склад спадкового майна, а саме: у Державному акті на право приватної власності за землю серії IV-МК № 042131 від 02.01.2001 року, площа спадкової земельної ділянки зазначена 20,49 гектарів, тоді як згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-018 від 23.11.2018 року, площа земельної ділянки зазначена 20,4883 гектарів.

Таким чином, підставою звернення позивача до суду з наведеними вимогами, була відмова приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивач надав нотаріусу документи на спадкове нерухоме майно які містять суперечливу інформацію, що в свою чергу не дало нотаріусу можливості встановити склад спадкового майна, а не невизнання певних обставин (фактів невиконання зобов`язань) відповідачами, які стали причиною порушення прав позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, докази набуття права власності відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 20.4883 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована та території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області відсутні.

Таким чином, можливість затвердження мирової угоди про визнання за позивачем та відповідачами 1/3 частки спірної земельної ділянки, право власності на яке не підтверджено, та враховуючи відсутність невиконання зобов`язань відповідачами, які стали причиною порушення прав позивача, суперечить закону та може порушити права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

При цьому, суд також враховує та повторно роз`яснює сторонам наступне.

Частинами 3 та 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст.1296 ЦК України встановлено, що право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, законодавець розрізняє поняття «права на спадщину» (що мають усі спадкоємці, які закликаються до спадкування з дотриманням відповідних умов, передбачених цивільним законодавством) та «права власності на успадковане майно» (що підтверджується отриманим у встановленому порядку свідоцтвом про право на спадщину з наступною реєстрацією права власності).

Право власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає не з часу відкриття спадщини, а значно пізніше за умови отримання свідоцтва про право на спадщину і державної реєстрації цього права. Спадщина хоч і позначена як нероздільний комплекс прав та обов`язків, але моменти набуття права власності на окремі об`єкти, що входять до її складу, є різними, а тому природно, що і обсяг прав спадкоємця різнитиметься, доки він не здійснить усіх дій, як вимагає закон стосовно державної реєстрації прав.

Таким чином, до моменту державної реєстрації спадщини спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину (за умови проживання за однією адресою, якщо спадкоємець не заявив про відмову від неї та інше), тобто мають право на спадщину, але не є власниками відповідної нерухомої речі, право власності на яке виникає не з часу відкриття спадщини, а значно пізніше за умови отримання свідоцтва про право на спадщину і державної реєстрації цього права.

Визнання за позивачем відповідного права, у разі затвердження мирової угоди, виходить за межі здійснення цивільних прав позивача, встановлені ст.13 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.13, 49, 207, 258-260, 268, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні мирової угоди від 09.09.2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити та продовжити судовий розгляд.

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст.353 ЦПК України, оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 02 жовтня 2019 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський