Справа № 346/201/18
Провадження № 22-ц/4808/722/19
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді П`ятковського В.І. 18 лютого 2019 року в м. Коломиї,

в с т а н о в и в :

15.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому назву змінено на АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №б/н від 16.10.2012 року, укладеним між сторонами на суму 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2017 року становила 12 540,60 грн., з якої: 7063,57 грн. заборгованість за кредитом, 4303,67 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 573,36 грн. штраф (процентна складова).

Оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Коломийський міськрайонний суд рішенням від 18 лютого 2019 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16 жовтня 2012 року в сумі 763,57 грн.

В решті позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року за №303/2014 «Про часткову мобілізацію» відповідач був призваний на військову службу і з цього часу він користується пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що особливий період в Україні розпочався з моменту оголошення Указу Президента України від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час, а також що на погашення заборгованості відповідачем сплачено 6300 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача решти непогашеної заборгованості за кредитним договором, а саме 763,57 грн.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зокрема зазначає, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд не дав належної оцінки розрахунку заборгованості за кредитним договором та не врахував, що такий розрахунок здійснено з урахуванням вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме, що 26.05.2015 року та 09.06.2015 року банком були проведені операції щодо скасування частини процентів, пені та штрафних санкцій на час дії особливого періоду. Решта заборгованості нарахована правомірно та підлягає сплаті, оскільки особливий період під час її нарахування не діяв. На підтвердження наведеного позивачем було надано виписку з карткового рахунку відповідача ОСОБА_1 , який в свою чергу наданий банком розрахунок заборгованості не спростував. Таким чином суд незаконно зменшив розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи, що заборгованість не погашена.

Також апелянт вказує на те, що відповідно до ЗУ «Про оборону України» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н на суму 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць (30% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором позивач зазначив про наявну заборгованість станом на 31.12.2017 року в розмірі 12 540,60 грн., з якої: 7063,57 грн. заборгованість за кредитом, 4303,67 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 573,36 грн. штраф (процентна складова).

Також встановлено, що боржником 16 жовтня 2017 року на картковий рахунок сплачено 2000 грн., 01 грудня 2017 року сплачено 320 грн. та 17 січня 2018 року 3000 грн., а також перераховано матеріальну допомогу в розмірі 1000 грн. згідно рішення Королівської сільської ради №208-XXVI/18 від 24 жовтня 2018 року. Отже, в період 2017-2018 років відповідачем погашено заборгованість за кредитом в сумі 6 320 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Законом України від 17 березня 2014 року затверджено Указ Президента від 17.03.2014 року № 126-VII «Про часткову мобілізацію», яким оголошено про проведення мобілізації протягом 45 діб.

Встановлено, що ОСОБА_1 10 березня 2015 року був призваний на військову службу до Збройних Сил України згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

11 листопада 2015 року управлінням персоналу штабу військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій, за яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. (а.с.63)

Відповідно до ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 1 ЗУ « Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Тобто, особливий період не пов`язується з тривалістю мобілізації (45 діб).

Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року, моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 та закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства оборони України, викладеними у листах № 322/2/8417 від 01 жовтня 2015 року, № 316/1/906 від 20 жовтня 2016 року «Щодо дії особливого періоду», скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. З огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації, без прийняття рішення щодо проведення демобілізації, не припиняє особливий період.

На час розгляду справи Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу та про демобілізацію не приймав.

У зв`язку з наведеним, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації.

На спростовують висновків суду і посилання апелянта у скарзі на те, що 26.05.2015 року та 09.06.2015 року банком були проведені операції щодо скасування частини процентів, пені та штрафних санкцій на час дії особливого періоду, оскільки банк скасував зазначені платежі з врахування лише періоду мобілізації, а як було зазначено вище, пільги щодо не нарахування процентів, штрафів та пені за договорами кредитів надаються: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року