Провадження № 2/626/400/2019
01.10.2019 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючої - судді Рибальченко І.Г.
за участі секретаря Скачко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування ,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між відповідачами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НОМЕР_1 , відповідно до якого було застраховано транспортний засіб RENAULTTRAFIK, державний номер НОМЕР_2 .
25 серпня 2017 року о 06 год. 30 хв. на 66 км а/д Харків-Красноград-Перещепине ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT TRAFIK державний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
В результаті ДТП позивачу також була завдана матеріальна шкода, а саме було знищено наступні предмети: фотоапарат Нікон- вартісю 3097,00 грн; мультиварка редмонд- вартістю 1887,20 грн., автокрісло вартістю - 3000 грн.; сумка- холодильник- вартістю 60 грн.; електрочайник- вартістю 100 грн., на загальну суму - 8684,20 грн., яку позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 .
Також позивач заявив вимгу про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 10 000 грн., яка полягала в тому, що позивчем зазнано душевних страждань, виникло порушення налагодженого стану життя у зв`язку з тим, що позивач разом з сім`єю їхав на відпочинок , але через скоєння ДТП та стану автомобіля подальше пересування на ньому було неможливе.
В судове засідання від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та представник ТдВ "СТ "Домінанта" у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи сповіщалися своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подавали.
Так як відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.
Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 25.08.2017 року о 06 год. 30 хв. на 66 км а/д Харків-Красноград-Перещепине Тонконогий ОСОБА_4 О ОСОБА_5 , керуючи автомобілем RENAULT TRAFIK державний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Положеннями ст.124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідними пунктами Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, визначено, наступне: 12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 25 вересня 2017 року на ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень.
Положеннями п.6 ст.82 ЦПК України встановлені підстави звільнення від доказування, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, постанова Красноградського районного суду Харківської області від 25 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій водія ОСОБА_2 , стосовно якого ця постанова була ухвалена, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТдВ "СТ "Домінанта", поліс АМ 0375557. Згідно даного полісу сума франшизи складає 500 грн.
27 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТдВ "СТ "Домінанта" з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яка сталася 25 серпня 2017 року.
У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страхових відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
При цьому положеннями ст. 6 зазначеного Закону під страховим випадком розуміється дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Відповідно до п.п. 36.1, 36.2, 36.4, 36.5., 36.6 Закону № 1961-IV, страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно вимог ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Вартість експертного дослідження складає 1500 грн., яка сплачена позивачем , що підтверджується квитанцією .
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") .
З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 500 грн.
З приводу відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної зі знищенням майна суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки вказана майнова шкода не підтверджена матеріалами справи та не підкріплена відповідними доказами.
В обґрунтування завдання моральної шкоди позивач ОСОБА_1 зазначає, що така шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, неможливістю тривалий час користуватися транспортним засобом, що вкрай необхідний йому і це викликає суттєві незручності та впливає на психологічний стан.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.
Умовою застосування цієї норми є завдання майнової шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Як випливає з роз`яснень, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.01.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно абз. 2 п. 5 та п. 9 цієї ж постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_2 п.12.1 Правил дорожнього руху України було пошкоджено майно позивача, що є одною з підстав для стягнення моральної шкоди, та у зв`язку з чим ОСОБА_1 зазнав певних душевних страждань та переживань.
З урахуванням вимог розумності , виваженості та справедливості розмір суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать , зокрема і ті, що пов`язані з проведенням експертизи.
За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачів- ТдВ "СТ "Домінанта", ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивачів судовій збір сплачений при подачі позову до суду та витрати на правничу допомогу, з ТдВ "СК "Домінанта" також витрати на проведення експертного автоварознавчого дослідження.
Крім того, в рівних частках з відповідачів на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтверджені витрати , а саме: сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. , та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 , 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі - 500 (п`ятсот) гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч), а всього 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути в рівних частках Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 20 коп. , та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. , всього на суму 5704 (п`ять тисяч сімсот чотирі) грн. 20 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Красноградським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Суддя