Справа № 331/1880/19
Провадження № 2 /331/1063/2019
УХВАЛА

17 травня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати з 01.05.2019 року Договір оренди № 1, укладений 01.11.2018 року між нею та відповідачем відносно нежитлового приміщення загальною площею 264,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення № АДРЕСА_4 ; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі з урахуванням пені, 3% річних , інфляційних в розмірі 298 168,00 гривень.

Суддя , дослідивши матеріали позовної заяви , приходить до наступних висновків.

Визначити підсудність суду - означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.15 ЦПК).

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 24 жовтня 2018 рокузроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тлумачення частини першої статті 30 ЦПК України свідчить, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно, з приводу звернення стягнення на нерухоме майно.

З тексту позовної заяви вбачається, що спір виник саме з приводу невиконання умов договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 264,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 приміщення № АДРЕСА_4 , що відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Виходячи з вищенаведеного,враховуючи,що позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення орендної плати, та спір виник з приводу нерухомого майна, суддя з урахуванням положень п.1 ч.1ст. 31 ЦПК України приходить до висновку, що позовну заяву слід передати на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя , тобто за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 31, 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованостіпередати на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

17.05.2019