Єдиний унікальний номер судової справи:488/3391/19
Номер провадження: 22-ц/812/1660/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу, яку постановив Корабельний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Лазеревої Г.М. у приміщенні цього суду 28 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне підприємством «Ажіо», про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування звіту про оцінку майна,

установила:

16 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про визнання дій та звіту про оцінку майна протиправними та скасування звіту про оцінку майна.

28 серпня 2019 року з метою забезпечення позову нею також було подано заяву, в якій вона просила в межах виконавчого провадження №58685260 забезпечити позов та заборонити проведення відкритих торгів щодо реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , які мали відбутися 02 вересня 2019 року.

Посилалась на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконати рішення у даній справі буде неможливо або його виконання буде утрудненим.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2019 року заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову та заборонено проведення відкритих торгів щодо реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга аргументована тим, що суд не врахував того, що зупинення продажу арештованого майна є спеціальним видом забезпечення позову, який застосовується лише разом з подачею позову про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Однак ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову в рамках розгляду справи про визнання дій та звіту про оцінку майна протиправними та скасування звіту про оцінку майна.

-2-

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не взяв до уваги співмірність вжитих заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Заборона проведення відкритих торгів щодо реалізації арештованого майна по суті є зупиненням виконання іншого рішення суду, що суперечить сутності та меті забезпечення позову, порушує права стягувача у виконавчому провадженні.

ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПП «Ажіо» правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. про визнання дій та звіту про оцінку майна протиправними та скасування звіту про оцінку майна. Встановлено, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні № 58685260 перед ОСОБА_3 на суму 12 000 доларів США, що є еквівалентом 314 498 грн., відкритого на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2018 року, ухваленого у справі № 488/4005/16-ц, провадження № 2/488/194/18 р. про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів отриманих в якості авансу за продаж житлового будинку. У ході цього виконавчого провадження, 18 липня 2019 року арештоване нерухоме майно, одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ».12 серпня 2019 року торги не відбулися. Тобто здійснюється реалізації майна.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначала, що 02 вересня 2019 року відбудуться відкриті торги щодо продажу арештованого майна, вартість якого зазначена на 50% нижча від реальної його вартості.

У поданому до суду позові ОСОБА_2 оскаржує дії приватного виконавця з підстав неправомірності визначення ринкової вартості арештованого майна на підставі звіту про оцінку майна та невідповідності суми оцінки арештованого майна його фактичній вартості.

-3-

Встановивши, що поданий позов про визнання дій та звіту про оцінку майна протиправними та скасування звіту про оцінку майна у разі його задоволення відновить право власності щодо особи якій воно належало до проведення торгів, суд першої інстанції, з урахуванням пункту п`ятого частини першої статті 150 ЦПК України правильно обрав спосіб його забезпечення шляхом заборони реалізації арештованого майна. На думку колегії суддів, вжитий захід забезпечення позову, не суперечить сутності та меті забезпечення позову, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача.

Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції повинні були братися до уваги не тільки інтереси позивача а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема стягувача, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених вище доводів не надав. Хоча у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Законом.

Що ж до інших доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, то вони є суб`єктивними і не можуть слугувати підставою для скасування оскарженої ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Ж.М. Яворська

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2019 року.