Постанова

Іменем України

11 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 644/10390/16-ц

провадження № 61-27079св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року у складі судді Климента А. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанови про відкриття виконавчого провадження та дії державного виконавця Єпейкіної В. О., в якій просила суд: визнати дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС м. Харків Єпейкіної В. О. відносно відкриття 18 липня 2016 року виконавчих проваджень ВП № 51703089 та ВП № 51704451 неправомірними; скасувати постанови від 18 липня 2016 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 51703089 та ВП № 51704451; зобов`язати державного виконавця Єпейкіну В. О. або іншу посадову особу ДВС винести постанову про відмову у відкритті вказаних виконавчих проваджень; зобов`язати державного виконавця Єпейкіну В. О. або інших посадових осіб Орджонікідзевського ВДВС міста Харків визнати виконавчий лист, виданий 11 грудня 2014 року, в якому в якості божника вказана ОСОБА_1 , стягувач КП «Харківські теплові мережі», сума боргу 18 476,60 грн одноосібним і не відкривати виконавчі провадження по іншим виконавчим листам, виданим за тим же рішенням, з тим же стягувачем і з тією ж сумою, але до інших боржників; скасувати постанову державного виконавця Єпейкіної В.О. від 25 липня 2016 року про звернення стягнення на пенсію, заробітну плату боржника; скасувати постанову державного виконавця Єпейкіної В.О. від 25 липня 2016 року про відрахування виконавчого збору.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 доповнила вимоги скарги і додатково просила визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, стягнути на її користь незаконно отримані стягувачем гроші, а також повернути їй усі кошти, незаконно відраховані з її пенсії на суму 2 885,43 грн.

Також ОСОБА_1 додатково просила визнати незаконними і скасувати постанови державного виконавця від 14 червня 2017 року про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчих провадженнях ВП № 51703089 та ВП № 51704451 посилаючись на те, що вони є незаконними, оскільки прийняті іншим державним виконавцем і за межами його компетенції.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що оскільки положеннями Закону України «Про виконавче провадження» право державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби визнавати виконавчий лист «одноосібним» не передбачено, а обов`язок відкривати виконавчі провадження за наявності для цього передбачених Законом підстав, навпаки, передбачений. Право вимагати виконання усього обов`язку або його частини у солідарному зобов`язанні конкретним боржником належить виключно кредитору, в даному випадку стягувачу за виконавчими листами - КП «Харківські теплові мережі», і до повного виконання існуючого зобов`язання жодним чином обмежено бути не може.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, у якій просила скасувати вказані судові рішення та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

01 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої та апеляційної інстанції не відобразили в своїх рішеннях ні доводів скаржника, з яких останній вважав дії державного виконавця незаконними, ні, відповідно, мотиви їх відхилення.

В порушення ст. 213 ЦПК України, суди обох інстанцій не встановили всіх обставин, що мають значення для розгляду справи, а суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у клопотанні про витребування доказів, що, крім іншого, призвело до порушення ст. 10 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харків від 03 жовтня 2013 року по справі №644/3992/13-ц було задоволено позов КП «Харківські теплові мережі» і стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2007 року по 31 березня 2013 року в розмірі 18 476,60 грн. та судові витрати по 57,35 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання і зменшено суму заборгованості до 11 799,24 грн. В іншій частині рішення суду було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року було скасовано і направлено справу на новий розгляд до Апеляційного суду Харківської області.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Таким чином, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харків по цивільній справі № 644/3992/13-ц від 03 жовтня 2013 року набрало законної сили: в частині стягнення з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» судових витрат - 25 грудня 2013 року, в частині солідарного стягнення зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання в розмірі 18 476,60 грн - 18 листопада 2014 року.

Представник КП «Харківські теплові мережі» отримав виконавчі листи про стягнення судового збору з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» і один з цих виконавчих листів, а саме: про стягнення зі ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» судового збору в розмірі 57,35 грн, разом із заявою про примусове виконання рішення суду № 48/3.7/499-юр від 11 липня 2014 року здав до канцелярії Орджонікідзевського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області для примусового виконання 11 липня 2014 року (а.с. 59).

21 січня 2015 року представником КП «Харківські теплові мережі» до канцелярії Орджонікідзевського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області разом з заявою про примусове виконання рішення суду № 48/3.7/1-юр від 21 січня 2015 року (а.с. 60) був зданий виконавчий лист, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення зі ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання в розмірі 18 476,60 грн.

18 липня 2016 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС міста Харків було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 51703089 з виконання виконавчого листа № 644/3992/13-ц про стягнення зі ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості в сумі 57,35 грн (а.с. 13).

В той же день, 18 липня 2016 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС міста Харків було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 51704451 з виконання виконавчого листа № 644/3992/13-ц про солідарне стягнення зі ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за комунальні послуги в сумі 18 476,60 грн (а.с. 14).

Представником КП «Харківські теплові мережі» до суду надано заяви про примусове виконання рішення суду № 48/3.7/499-юр від 11 липня 2014 року і № 48/3.7/1-юр від 21 січня 2015 року, на яких містяться відбитки штампу канцелярії Орджонікідзевського ВДВС міста Харків про їх отримання. Представником ВДВС в судовому засіданні суду першої інстанції підтверджено дійсність зазначеного штампу, і належних і допустимих доказів, які б спростовували об`єктивність відомостей, які містять ці заяви, суду не надано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною другою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка діяла на момент прийняття державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження № 51703089 та № 51704451, строк пред`явлення до виконання такого виконавчого документу, як виконавчий лист, становив один рік. Зазначений строк стягувачем, КП «Харківські теплові мережі», пропущений не був, а тому дії державного виконавця по відкриттю виконавчих проваджень суд визнав законними та обґрунтованими і підстав для скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень не було.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що дії державного виконавця щодо відкриття 18 липня 2016 року виконавчих проваджень № 51703089 та № 51704451 та постанов від 14 червня 2017 року про виправлення помилок у процесуальних документах є законними та правомірними.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні скарги суди правильно виходили із того, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, не порушуючи права боржника. На підтвердження своїх вимог та неправомірних дій державного виконавця заявником не надано жодних доказів.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко