Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №464/1721/19

Провадження № 2/440/1376/2019

09 жовтня 2019 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буськ у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось в суд із указаним позовом. Просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 в порядку суброгації майнову шкоду, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 5 112,36 грн. та судові витрати в сумі 1921 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 08 травня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №826002/4600/0000030, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу «PEUGEOT 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 . 03 квітня 2016 року по вул. Хуторівка в місті Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу «PEUGEOT 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 25 квітня 2016 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі поданої заяви від ОСОБА_2 , акту огляду застрахованого позивачем транспортного засобу, ремонтної калькуляції, рахунку-фактури та страхового акта від 21.04.2016 року вищевказана подія визнана страховим випадком. У зв`язку із цим позивач виплатив заявниці страхове відшкодування у розмірі 21 228,33 грн. Оскільки згідно полісу АІ/9131978 цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», а тому остання за претензією позивача платіжним дорученням від 18.05.2016 року частково відшкодувала позивачу страхову виплату в розмірі 16 115,97 грн. Проте, розмір заподіяних збитків перевищує сплачену ПрАТ «СК «Універсальна» суму відшкодування, а тому позивач просить стягнути із відповідача, як безпосереднього винуватця у завданні шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що складає 5 112,36 грн.

Ухвалою судді Буського районного суду Львівської області від 03.07.2019 року у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 23.07.2019 року суд задовольнив клопотання представника позивача та перейшов із загального позовного провадження у спрощене позовне провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача за довіреністю Бєлік В ОСОБА_3 В ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовими заявами, у яких просив суд розглянути дану справу без участі представника позивача, повідомивши суд про підтриманням ним заявленого позову у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про що вбачається із матеріалів справи. У поданих до суду відзиві на позовну заяву зазначає, що матеріальна шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою за його участю мала бути покрита в межах страхової суми у розмірі 50 000 грн. за рахунок страховика ПрАТ «СК «Універсальна», який здійснював страхування цивільно-правової відповідальності відповідача та є відповідальним за завдані збитки. Натомість, стаховиком відповідача перераховано позивачу ПрАТ «СК «Уніка» лише 16115,97 грн. в рахунок часткового відшкодування оціненої шкоди. Перерахована сума, на думку відповідача, була визначена страховиком на власний розсуд, всупереч встановленого порядку її визначення. Відповідач також посилається на постанову Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно якої пред`явлення вимог до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту страхування. У випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог. Відтак, просить суд у задоволенні заявлених вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив ПрАТ «СК «УНІКА» зазначає про те, що відповідач ОСОБА_1 не заперечив обставини своєї винуватості у вищевказаній ДТП, а лише вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою має відшкодовуватись не ним особисто, а його страховиком - ПрАТ «СК «Універсальна». Однак, позивач вважає таку позицію відповідача помилковою, оскільки на його страховика покладається обов`язок щодо сплати на користь позивача страхового відшкодування в розмірі, що дорівнює витратам, пов`язаним з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи, виходячи із положень ст. 12, ст. 29, ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування. Зазначений обов`язок ПрАТ «СК «Універсальна» було виконано шляхом сплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 16 115,97 грн. оскільки у позивача не має підстав вважати, що розрахунок та виплату страхового відшкодування страховиком відповідача проведено з порушенням вимог закону та полісу страхування, а тому обов`язок зі сплати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається безпосередньо на винуватця, тобто на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів.

Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК).

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08 травня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №826002/4600/0000030, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу «PEUGEOT 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 .

03 квітня 2016 року по вул. Хуторівка в місті Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу «PEUGEOT 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вищенаведені обставини не підлягають доказуванню в силу вимог частини шостої статті 82 ЦПК України, оскільки встановлені постановою Сихівського районного суду міста Львова від 25 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, і якою відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із Страхового акту ПрАТ «СК «Уніка» № 190283 від 22.04.2016 року випливає, що вищевказана пригода кваліфікована позивачем як страховий випадок, а вартість матеріального збитку застрахованому позивачем транспортному засобу марки «PEUGEOT 3008», державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням зносу склала суму в розмірі 22 720,80 грн. Відтак, з урахуванням франшизи в сумі 1492,47 грн. позивач здійснив виплату на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 21 228,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 014657 від 26 квітня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» згідно із полісом АІ/9131978 від 08.12.2015 року.

18 травня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» частково відшкодувало позивачу ПрАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 16 115,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 103509 від 18.05.2016.

Відтак, позивач у поданому позові виходить із того, що оскільки ПрАТ «СК «Універсальна» частково сплатила на користь позивача суму страхового відшкодування, а тому вважає, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка складає 5 112,36 грн.

Однак, суд не може погодитися із такими доводами сторони позивача, виходячи із наступних мотивів.

Так, відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На підставі положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Разом із тим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як було встановлено судом та підтверджується наявними у справі матеріалами, що на підставі договору про добровільне страхування позивач ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатила страхове відшкодування у розмірі 21 228,33 грн. власнику автомобіля, який було пошкоджено у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 квітня 2016 року. Винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Ліміт відповідальності згідно полісу за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., а сума франшизи становить нуль гривень, про що свідчить поліс АІ/9131978 від 08.12.2015 року.

Згодом позивач ПрАТ «СК «Уніка» отримав часткове відшкодування від страховика відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» у розмірі 16 115,97 грн., у відповідності до вимог статті 993 ЦК України, що не перевищує встановленого ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1

Однак, суд вважає, що позивач не у повному обсязі реалізував своє право, визначене статтею 993 ЦК України, оскільки отримавши від страховика відповідача ОСОБА_1 - ПрАТ «СК «Універсальна», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, страхове відшкодування у значно меншому розмірі, ніж становить ліміт відповідальності за шкоду майну, позивач не ставив вимогу до ПрАТ «СК «Універсальна» про виплату йому решти коштів, які сплачені позивачем як страхове відшкодування у розмірі 21 228,33 грн., хоча вказана сума не перевищує ліміту страхування відповідача у ПрАТ «СК «Універсальна» в сумі 50 000,00 грн., а франшиза є нульовою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦК України).

Зокрема, до аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, згідно якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що заявлення ПрАТ «СК «Уніка» вимог до відповідача як заподіювача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Універсальна», де сума страхового відшкодування позивача не перевищує ліміт страхування, ураховуючи нульову франшизу, є необгрунтованою та суперечить меті страхування, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

При цьому, понесені позивачем судові витрати, пов`язані із розглядом справи, зокрема сплачений ним судовий збір в сумі 1921 грн., у відповідності до вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України, покладається на позивача, а тому не може бути стягнений з відповідача.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ПрАТ «СК «УНІКА», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А, .

Представник позивача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в с. Лісок Буського району Львівської області.

Представник відповідача: адвокат Куць Володимир Васильович, м. Броди, вул. 900-річчя Бродів, 11/21.

Повний текст судового рішення складено 09.10.2019 року

Суддя: І. Б. Кос