КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 370/2787/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5962/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Косенко А.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач звернувся із зазначеним позовом, в якому зазначив, що 23 листопада 2014 року о 15 год. 00 хв. в с. Колонщина Макарівського району Київської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем KIA Sportage р.н . НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 було пошкоджено та позивачу завдано тілесних ушкоджень.

Факт настання дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про ДТП № 9466687 від 02 грудня 2014 року №230 і постановою Макарівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Також, по даному факту дорожньо-транспортної пригоди, за заявою ОСОБА_2 слідчим Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані.

Висновком експерта Макарівського районного відділення судово-медичної експертизи №9/д від 06 лютого 2015 року, складеним в рамках кримінального провадження, було встановлено, що отримані ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, тому, з метою відшкодування шкоди ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ).

27 листопада 2014 року експертом-оцінювачем ОСОБА_3 було проведено огляд транспортного засобу марки Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 , за результатом якого складено відповідний протокол. Вказаний протокол був підписаний також ОСОБА_1

З урахуванням результатів огляду експертом-оцінювачем ОСОБА_3 було складено звіт №884 від 28 листопада 2014 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 , складає 159 714,67 грн.

ОСОБА_2 відремонтував автомобіль на СТО «ПП Блажевська», вартість ремонтних робіт по відновленню автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди склала 141 282,00 грн.

17 березня 2015 року МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 50 000,00 грн., а 16 червня 2015 року здійснило виплату відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю в розмірі 53 312,07 грн.

Позивач також вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав душевних страждань та фізичного болю, змушений був проходити тривале лікування в медичних закладах, знаходитися в дискомфортних умовах. На певний час після дорожньо-транспортної пригоди звичний спосіб життя позивача кардинально змінився. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 переніс значний емоційний стрес, а також, душевних страждань було завдано ОСОБА_2 і у зв`язку із пошкодженням його майна, адже він був змушений вжити багато зусиль та витратити багато часу для відновлення належного йому автомобіля. При цьому відповідач відмовлявся добровільно відшкодувати завдані збитки, на ремонт позивач змушений був витратити власні кошти.

За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 23, 1166, 1167, 1192, 1194 ЦК України, ОСОБА_2 просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 91 282 грн. майнової шкоди та 64 000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати. (а.с.1-5)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року, з урахуванням ухвали Макарівського районного суду Київської області від 20 лютого 2019 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 91 282 грн. майнової шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди, а всього 111 282 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 200 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.(а.с.77-80, 85)

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення районного суду, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.На обґрунтування скарги зазначив, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «інші відмітки, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» і судом не було здійснено повторного направлення на адресу відповідача матеріалів позовної заяви та судової повістки на наступну дату судового засідання, із наданням строку для надання відзиву на позовну заяву, а ніби то повідомлено відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Вказував, що витяг з веб-сайту про розміщення оголошення суду про розгляд справи в матеріалах справи відсутній. Оскільки предметом позову є відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, із посиланням на положення ст. 132, п. 4 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, вважав, що суд зобов`язаний був зупинити провадження по справі та оголосити відповідача у розшук. Вказував, що надані позивачем витяг зі сторінок веб-сайтів на яких була розміщена інформація про наявність запасних частин до автомобіля та ціну цих запасних частин, наряд-заказ складений між позивачем та СТО «ПП Блажевська», Акт виконаних робіт є недопустимими доказами і суд не повинен був приймати їх до уваги. Як вбачається з наданого позивачем звіту № 844 складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 в результаті пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди станом на 28 листопада 2014 року складає 103 076,34 грн. без ПДВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, проте даним звітом не зазначено про вартість ремонту без врахування зношеності авто. Посилання на ремонтну калькуляцію вважав недопустимим, оскільки, суд приймає до уваги не калькуляцію, а висновки спеціаліста щодо реальної вартості матеріального збитку. Досліджуючи докази надані позивачем на підтвердження того факту, що ремонт був здійснений і на автомобіль були встановлені нові або замінені вузли та агрегати суд зобов`язаний прийняти до уваги положення п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що відповідач має право після відшкодування шкоди, отримати майно яке не було використано при ремонті. Такими доказами повинні бути акти про неможливість відновити пошкодженні деталі та їх фактична вартість на час дослідження, однак, позивач таких документів не надав. Вважав, що звіт № 844 складений ФОП ОСОБА_3 не може бути прийнятим судом та вважатися допустимим доказом у зв`язку з тим, що спеціаліст вказав в ньому неправдиву інформацію щодо присутності під час обстеження 27 листопада 2014 року як автомобіля, його власника - ОСОБА_2 , так і відповідача. ОСОБА_2 не міг бути присутнім, оскільки за наданими ним довідками, в цей час він перебував на стаціонарному лікуванні в Макарівській ЦРЛ в неврологічному відділені. Також спеціаліст вказав, що дослідження проводилося в присутності другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4 , тоді як прізвище відповідача - ОСОБА_1 Із посиланням на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження моральної шкоди, вважав, що суд безпідставно частково задовольнив його вимогу про відшкодування моральної шкоди. (а.с. 113-119)

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шпирук В.Г. подав до судувідзив, в якому із посиланням на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року без змін. (а.с.132-140)

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити, позивач ОСОБА_2 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2014 року близько 15 години на автомобільній дорозі с. Колонщина - с. Березівка Макарівського району Київської області водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем KIA Sportage р.н. НОМЕР_2 , в порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку руху.

Факт настання дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про ДТП № 9466687, вих. від 02 грудня 2014 року №230 (а.с.6-7)

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 10 лютого 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.8-11)

Автомобіль Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована ПрАТ «СК «Україна».(а.с. 6-7)

Оскільки транспортний засіб KIA Sportage р.н. НОМЕР_2 , не був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з метою отримання відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди і Моторно (транспортним) страховим бюро України здійснено відшкодування на користь позивача: 17 березня 2015 року в розмірі 50 000,00 грн. - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, а 16 червня 2015 року в розмірі 53 312,07 грн. - відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю. (а.с.36-38)

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі №757/25984/16-ц позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі 104 231,07 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що у зв`язку з настанням події, Моторно (транспортне) страхове бюро України 17 березня 2015 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000,00 грн. Крім того, Моторно (транспортне) страхове бюро України 16 червня 2015 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі по життю в розмірі 53312,07 грн. (а.с.35)

Цих обставин сторони не заперечували, в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив, що на час дорожньо-транспортної пригоди 23 листопада 2014 року не мав діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки не звернув увагу на закінчення терміну дії попереднього полісу.(а.с. 141-142)

Тому, з огляду на положення ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів визнала вказані обставини встановленими.

Відповідно до звіту № 844 про оцінку автомобіля Hyundai Santa Fe 2.2 CRDi номерний знак НОМЕР_3 , складеного 28 листопада 2014 року суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, за замовленням МТСБУ, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Santa Fe 2.2 CRDi номерний знак НОМЕР_3 із включенням в розрахунку податку на додану вартість, складає 159 714,67 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля складає 103 076,34 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 103 076,34 грн. (а.с.12-31)

Протоколом огляду транспортного засобу Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 від 27 листопада 2014 року, ремонтною калькуляцією, складеними експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , які додано до звіту № 844, зазначено, які саме пошкоджені деталі автомобіля Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 підлягають заміні, а саме: бампер передній, облицювання переднього бампера, протитуманні фари ліва та права, облицювання лівої протитуманної фари, кріплення номерного знаку, решітка радіатора, підсилювач переднього бампера, панель передня, верхнє облицювання радіатора, блок фара ліва, блок фара права, підкрилок переднього лівого та правого колеса (2 шт.), радіатор кондиціонера, радіатор охолодження двигуна, інтеркулер, дифузор радіатора, трубка (алюмінієва) турбіни, крило переднє ліве, подушка безпеки водія, подушка безпеки пасажира, ремені безпеки водія, ремені безпеки пасажира, облицювання торпедо, бампер задній, світловідбивач заднього бампера, боковина задня ліва, підкрилок заднього лівого крила, облицювання заднього лівого крила, скло вітрове переднє, кронштейн бампера лівий, повітропровід повітряного фільтра, повітряний клапан лівий задній, захист двигуна, підрамник передній, облицювання АКБ, пильники лівого крила, накладка порога. (а.с. 16)

Зазначений протокол огляду транспортного засобу від 27 листопада 2014 року підписано власником транспортного засобу Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , а також іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 (а.с.16), тому колегія суддів відхилила доводи апелянта про те, що він не був присутній під час обстеження 27 листопада 2014 року зазначеного автомобіля та не був обізнаний з обсягом пошкоджень.

Помилкове зазначення прізвища іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди « ОСОБА_4 », а не ОСОБА_1 у звіті № 844 про оцінку автомобіля Hyundai Santa Fe 2.2 CRDi р.н. НОМЕР_3 , складеного 28 листопада 2014 року, не може бути підставою для висновку про те, що експертом-оцінювачем ОСОБА_3 зазначено неправдиву інформацію щодо присутності під час обстеження 27 листопада 2014 року автомобіля, його власника ОСОБА_2 , а також іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , тому колегія суддів відхилила доводи апелянта про те, що вказаний висновок є неналежним доказом.

Позивачем ОСОБА_2 у лютому 2015 року відремонтовано належний йому автомобіль та на підтвердження цього надано: наряд-замовлення від 09 січня 2015 року СТО «ПП Блажевська», Акт №ОУ-09/02 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09 лютого 2015 року, згідно якого вартість послуги по ремонту пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 складала 34760 грн. (сума без ПДВ), а запасних частин 106522 грн. (сума без ПДВ). Вказаним Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09 лютого 2015 року зазначено, що оплату проведено по готівковому розрахунку. (а.с.32-34)

При цьому, наряд-замовлення від 09 січня 2015 року СТО «ПП Блажевська» не містить зазначення запасних частин, які зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 27 листопада 2014 року як такі, що підлягають заміні, ремонту і фарбуванню, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , а саме: облицювання переднього бампера, протитуманні фари ліва та права, облицювання лівої протитуманної фари, кріплення номерного знаку, решітка радіатора, панель передня, верхнє облицювання радіатора, блок фара права, дифузор радіатора, трубка (алюмінієва) турбіни, облицювання торпедо, світловідбивач заднього бампера, боковина задня ліва, облицюваннязаднього лівого крила, кронштейн бампера лівий, повітряний клапан лівий задній, захист двигуна, пильники лівого крила, накладка порога.(а.с. 16)

Вказане свідчить про те, що позивачем ОСОБА_2 заявлений до відшкодування менший обсяг проведених ремонтних робіт і матеріальних витрат, ніж зафіксовано протоколом огляду транспортного засобу від 27 листопада 2014 року.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі і в суді апеляційної інстанції не заявляв про проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, то позивач звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (пункти 9.2, 9.3 статті 9 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до частини другої пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування податку на додану вартість (ПДВ). В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц (провадження № 61-18781св18).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з часу скоєння дорожньо-транспортної пригоди 23 листопада 2014 року і до розгляду справи апеляційним судом відповідач ОСОБА_1 не вживав жодних заходів спрямованих на відшкодування матеріальної та (або) моральної шкоди позивачу завданої внаслідок скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди. Цих обставин відповідач ОСОБА_1 в суді не заперечував, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання. (а.с.141-142)

Враховуючи, встановлені обставини і докази, зокрема здійснення Моторно (транспортним) страховим бюро України виплати відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 має бути стягнуто 91 282 грн. (141 282 грн. - 50 000 грн.) на відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявив про необхідність передачі пошкоджених автомобільних деталей, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність або врахування їх вартості.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів обговорила питання щодо зобов`язання після відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, повернути відповідачу, пропорційно відшкодованій шкоді, пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність, позивач ОСОБА_2 повідомив про можливість повернення відповідачу пошкоджених деталей. (а.с. 141-142)

Тому, ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача відшкодування завданої шкоди, колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання позивача передати відповідачу ОСОБА_1 пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність відповідно до протоколу огляду транспортного засобу Hyundai Santa Fe р.н. НОМЕР_3 від 27 листопада 2014 року та ремонтної калькуляції, визначеної експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , які додано до звіту № 844. (а.с.16-19)

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Необхідність звернення до відповідача та суду за захистом порушеного права примушували позивача порушити звичайний порядок організації свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав власника, ремонту належного йому автомобіля і відновлення попереднього стану, тому колегія суддів вбачає наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача ОСОБА_1 і наслідками про які зазначав позивач.

Крім цього, 06 лютого 2015 року лікарем судово-медичним експертом Гіленко М.О. Макарівського районного відділення судово-медичної експертизи складено висновок експерта №9/д, згідно якого було встановлено, що ОСОБА_2 лікувався в стаціонарі з 23 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року з приводу забою правої нирки: субкапсулярної гематоми правої нирки, посттравматичного пієлонефриту справа з явищами мікрогематурії, а також закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, та ще забою м`яких тканин волосяної частини лобної ділянки голови, забою та садна 5 пальця лівої кисті, забою лівого колінного суглобу. Закрита травма (забій ) правої нирки у вигляді субкапсулярної гематоми правої нирки з явищами посттравматичного пієлонефриту і мікрогематурії відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому що потягла за собою тривалий розлад здоров`я більше 3-х тижнів (21 день). Давність заподіяння ушкоджень може відповідати вказаному терміну. Пошкодження завдані тупими предметами і могли виникнути при дорожньо-транспортній пригоді. Враховуючи характер і розташування пошкоджень голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок лікар судово-медичний експерт вважав, що вони могли виникнути внаслідок дії частин і деталей салону автомобіля, що потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. (а.с.40-41)

Доказів ухвалення судового рішення в кримінальній справі до суду не надано, при цьому відповідач ОСОБА_1 повідомив про припинення відносно нього кримінального провадження з підстав, які не виключають його винність у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.(а.с. 141-142)

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скоєної відповідачем, позивач ОСОБА_2 зазнав значної емоційної напруги та стресу під час аварії (зіткнення з автомобілем під керуванням відповідача ОСОБА_1 , який виїхав на зустрічну смугу руху), фізичного болю і ушкодження здоров`я, які кваліфіковані судово-медичним експертом як ушкодження середньої тяжкості, тому з урахуванням тривалого стаціонарного лікування позивача, про перенесення позивачем моральних страждань.

Судом не встановлено передбачених ст. 261 Закону № 1961-ІV підстав покладення на Страховика обов`язків відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому.

Виходячи з обставин справи, засад розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів погодилась з визначеним районним судом розміром 20000 грн. грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка має бути стягнута із ОСОБА_1 на користь позивача.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта що він не був сповіщений районним судом.

Так, в матеріалах справи міститься поштовий конверт адресований на зареєстровану адресу проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , який було повернуто до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». (а.с.67)

Відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, колегія суддів погодилася з доводами апелянта щодо неналежного сповіщення районним судом про дату, час і місце засідання суду.

На підставі вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування оскаржуваного рішення районного суду і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_2 в районному суді не подавав квитанцію про сплату судового збору, посилався на скоєння відносно нього кримінального правопорушення та звільнення від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».

Відповідно Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду передбачена сплата судового збору у розмірі 1669 грн. 23 коп. (111282 грн. - ціна позову виходячи з оскаржуваної частини рішення суду х 1% - ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру станом на 01.01.2018 року, тому 1112,82 грн. - ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви х 150%.)

Відповідно до квитанції № 15 від 08 квітня 2019 року відповідачем сплачено 1670 грн. судового збору за подачу скарги. (а.с.112)

За результатом апеляційного розгляду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи районним судом у розмірі 1112.82 грн.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги № б/н укладеного 25 серпня 2018 року між адвокатом Шпируком В.Г. з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, останній користувався правничою допомогою адвоката.

Згідно п. 3.1 цього Договору, сторони визначили, що оплата правничої допомоги за даним договором буде здійснюватися з розрахунку 800 грн. роботи адвоката за годину роботи. Оплата правничої допомоги проводиться після виконання відповідних робіт.(а.с.42)

До позовної заяви позивачем додано детальний опис послуг/робіт та розрахунок витрат на правничу допомогу, підписаний адвокатом Шпируком В.Г., згідно якого на надання консультацій, збір документів для підготовки позовної заяви адвокатом витрачено 1,5 години роботи - вартість 1200 грн., а на підготовку та складання позовної заяви адвокатом витрачено 2,5 години - вартість 2000 грн. (а.с.43)

На підтвердження сплати коштів за правничу допомогу, позивачем надане платіжне доручення № Р24А488952513А06366 від 01 жовтня 2018 року на суму 3200 грн. (а.с.46)

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 вищевказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів визнала співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та таким, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , задовольнити частково і стягнути на його користь із ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 - 91 282 (дев`яносто одна тисяча двісті вісімдесят дві) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) грн. грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди та 3 200 (три тисячі двісті) грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 на користь держави 1112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 82 коп. судового збору за розгляд справи районним судом.

Зобов`язати позивача ОСОБА_2 після отримання присуджених на його користь витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, передати відповідачу ОСОБА_1 пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність відповідно до протоколу огляду транспортного засобу - автомобіля Hyundai Santa Fe реєстраційний номер НОМЕР_3 від 27 листопада 2014 року та ремонтної калькуляції, визначеної експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , як додаток до звіту № 844.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 травня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова