ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7992/19 Справа № 204/5530/18 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - державний нотаріус Третьої дніпровської нотаріальної контори Демуш Є.В., про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, мотивуючи його тим, що 02 квітня 1998 року його бабуся ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось заповідала йому.

Зазначав, що весь час проживав разом з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 та після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Вказував, що 14 березня 2018 року звернувся до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі чого було заведено спадкову справу №165/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що 29 травня 2018 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутня інформація про реєстрацію квартири за померлою ОСОБА_2 , що позбавляє його право на набуття права власності на спадкове майно, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він має право на спадкове майно, що підтверджується наданими ним доказами.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у повній мірі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02 квітня 1998 року ОСОБА_2 , бабуся позивача ОСОБА_1 , склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, заповідала останньому (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.17).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року, виданої виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.13).

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складеному 04 грудня 1998 року, вбачається, що ОСОБА_2 була власником квартири на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1993 року (а.с.21-24).

Відповідно до технічного паспорту на житловий дім індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , складеного 03 березня 2000 року, ОСОБА_2 була власником квартири НОМЕР_2 (а.с.25-28).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складеного 05 листопада 2008 року, ОСОБА_2 є власником, розмір частки 1 (а.с.29-34).

З інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно реєстраційних даних БТІ, квартира НОМЕР_2 в домі літ.«В- І » належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 22 грудня 1993 року, згідно розпорядження №284 від 22 грудня 1993 року (а.с.35).

Відповідно до акту ідеальних часток від 07 лютого 2003 року, затвердженого начальником комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за результатами обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 , встановлено, що за ОСОБА_2 /померлою/, згідно до свідоцтва про право власності від 22 грудня 1993 року, рахується квартира НОМЕР_2 , що складає 14/100 (а.с.104-105).

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська від 21 березня 2003 року №82/12 затверджено Акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 з видачею нових свідоцтв на: ОСОБА_2 (померлу) 14/100 частки. Вважати такими, що втратили чинність свідоцтво про право власності на житло від 22 грудня 1993 на ОСОБА_2 (померлу).

Відповідно до даного рішення, доручено комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння (а.с.16).

Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська від 21 березня 2003 №83/12 затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 з видачею нових свідоцтв на: ОСОБА_2 (померлу) 14/100 частки від усього домоволодіння. Вважати такими, що втратили чинність свідоцтво про право власності на житло від 22 грудня 1993 на ОСОБА_2 /померлу/. Доручено комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння (а.с.103).

Згідно інформації виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 23 квітня 2018 року №489, відомості про те, чи скасовані рішення або окремі пункти рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21 березня 2003 року 82/12 «Про узаконення розмірів житлового приміщення 1-5 та приміщень квартир №1 та І-а, затвердження акта ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , починаючи з 2007 року по теперішній час відсутня (а.с.107).

Відповідно до інформації КП «ДМБТІ» ДОР в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 цілому за ОСОБА_2 (мовою оригінала) на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1993 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження №Кр.284, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано реєстрову книгу №141п за реєстровим №1. В матеріалах інвентаризаційної справи за зазначеною адресою міститься копія рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21 березня 2003 року №82/12 про узаконення розмірів житлового приміщення І-5 та приміщень квартир №І та І-а, затвердження акту ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , в інвентаризаційній справі відомості по скасування зазначеного рішення чи його пунктів, відсутні (а.с.109).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості про право власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 . Технічний опис майна: домоволодіння складається з трьох житлових будинків та господарчих будівель і споруд (а.с.115-116).

З відомостей Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 02 квітня 1987 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з реєстраційного обліку знята 23 листопада 1999 року.

Склад сім`ї на день смерті становить 3 особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 1990 року народження, знята з обліку 21 листопада 2006 року, та позивач ОСОБА_1 (а.с.20).

14 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Третьої дніпровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.78).

Відповідно до довідки КП ЖРЕП Красногвардійського району від 07 жовтня 2008 року, ОСОБА_2 була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 02 квітня 1987 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з онуком ОСОБА_1 (а.с.82).

Згідно постанови державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори Демуш Є.В. від 29 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.15,117).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено факту того, що майно - квартира АДРЕСА_1 , увійшла до спадкової маси майна після померлої ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У частині першій статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно зі статтею 541 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР (чинної на час відкриття спадщини) доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі №6-167цс12.

Матеріалами справи підтверджено факт того, що позивач фактично прийняв спадщину у відповідності до норм ЦК УРСР, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності особи набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів ( частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України у разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1

Так, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2

Саме у зв`язку з тим, що спірна квартира належала спадкодавцю ОСОБА_2 , останньою було складено заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1

Свідоцтво про право власності на житло від 22 грудня 1993 року, а саме квартира АДРЕСА_1 було визнано таким, що втратило чинність рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 21 березня 2003 року №82/12, цим же рішенням затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 з видачею нових свідоцтв, крім інших, на ОСОБА_2 (померлу) 14/100 частки, що фактично становить квартиру АДРЕСА_1 .

Тобто свідоцтво про право власності на житло від 22 грудня 1993 року не було скасоване у визначеному законом порядку у зв`язку з його незаконністю, а скасоване саме у зв`язку з затвердженням ідеальних часток між співвласниками домоволодіння, через узаконення самовільно збільшених розмірів житлового приміщення 1-5 переобладнання приміщення квартири №1 у дві квартири №1 та №1-а .

Таким чином доводи апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для задоволення позову заслуговують на увагу та є такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції в цій частині не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, допустився порушень норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - державний нотаріус Третьої дніпровської нотаріальної контори Демуш Є.В., про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.