Дата документу 28.05.2019 Справа № 332/2173/18
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2173/18Головуючий у 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Пр. № 22-ц/807/2075/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

У квітні 2019 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення доказів способом призначення судом експертизи.

В обґрунтування заяви зазначала, що на вимогу ОСОБА_3 та на виконання відповідної ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя, ТОВ «ЗМ БТІ» надало суду засвідчену копію договору № 80064 від 22.11.2004р., укладеного між ОП «ЗМ БТІ» та ТОВ «Капітал Сервіс», на зворотному боці якого міститься рукописний текст та підпис ОСОБА_1 Проте, під час ознайомлення позивачем зі справою, з`ясувалося, що зазначений рукописний текст та підпис виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою, що на її думку спростовує доводи відповідача про вільне волевиявлення ОСОБА_1 при укладанні Договору дарування.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд забезпечити докази шляхом призначення судом почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2019 року скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову, як захід забезпечення доказів, у порядку, встановленому статтями 116-118 цього кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, процесуальний закон встановлює можливість вжиття судом заходів забезпечення доказів лише за сукупності певних обставин, однією з яких є те, що із часом засіб доказування може бути втрачений або його подання згодом буде неможливим чи утрудненим.

Наявність такої обставини для застосування заходів забезпечення позову є обов`язковою, на що прямо вказує ст.117 ЦПК України, а тому суд з урахуванням наведених заявником мотивів забезпечення доказів має пересвідчитися, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вищезазначених вимог закону, в заяві про забезпечення доказів заявником не наведено обставин, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Таких обставин та потрібних доказів заявником не надано і суду апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на ст. 116 ЦПК України не підтверджуються жодними поясненнями щодо підстав для припущення, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав забезпечення доказів.

Окрім цього, при відмові у вжитті заходів забезпечення доказів, суд врахував зміст предмета доказування по вказаній справі, зокрема введення в оману позивача при підписанні спірного договору, та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що вказані ОСОБА_1 обставини відрізняються від обгрунутвання необхідності проведення почеркознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року по у цій справі - залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 28 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: