Провадження № 2/369/1071/19
28.01.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, посилаючись на те, що 19 березня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району, актовий запис № 4.
У шлюбі в них народилися сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач зазначила, що спільне життя у неї з чоловіком не склалося через відсутність між ними порозуміння. В них різні погляди на життя, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Сімейно-шлюбні відносити вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю.
Подружні відносини фактично між ними припинилися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім з чоловіком інтересам та інтересам дитини, шлюб зберегти не бажають.
Позивач також зазначила, що вона одна не може забезпечити належний рівень життя дітей.
На даний час прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 1 559 грн., прожитковий мінімум становить для дітей віком від 06 до 18 років - 1944 грн..
Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 150, 180-184 СК України, позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 аліменти у відповідності до прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 19 серпня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час і місце розгляджу справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 19 березня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується дублікатом свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4.
В шлюбі в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Подружнє життя між позивачем та відповідачем виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обов'язки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен.
Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню щодо розірвання шлюбу.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривень, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013 грн. 50 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 813 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Згідно вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дати подання позову.
Разом з тим, позовні вимоги позивача в частині здійснення нарахування аліментів на утримання дітей за період, починаючи з 19 серпня 2017 року, то суд вважає дані вимоги не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Позивачем не наведено правового обґрунтування та необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дійте, починаючи з 19 серпня 2017 року.
Оскільки позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду 19 вересня 2018 року, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 112, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 березня 2010 року виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 013 грн. 50 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 813 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.
Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.
Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_2.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.