ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12570/18

Номер провадження 22-ц/816/2134/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року у складі судді Котенко О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що їх з відповідачем спільна повнолітня дочка - ОСОБА_4 з 01 вересня 2018 року навчається на 1-му курсі денного відділення магістратури навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту ім. Олега Балацького СумДУ та потребує утримання до закінчення навчання - до 31 грудня 2019 року, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з вересня 2018 року до 31 грудня 2019 року.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Аліменти стягувати з 01 вересня 2018 року на користь матері ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 704 грн 80 коп судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Калінін Сергій Костянтинович, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дочку - ОСОБА_4 в твердій грошовій формі в розмірі 300 грн щомісяця, до досягнення ОСОБА_4 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

При цьому зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції повинен був виходити з встановленого на 01 грудня 2018 року прожиткового мінімуму на особу у розмірі 1853 грн та у першу чергу врахувати наявність у ОСОБА_4 стабільного доходу - стипендії у розмірі 1300 грн, визначивши, що їй до прожиткового мінімуму не вистачає 553 грн (1853 грн - 1300 грн), які відповідно до вимог ст. 199 СК України повинні сплачувати обоє батьків порівну.

Вважає, що суд першої інстанції не правильно визначив розмір судового збору, належного до стягнення, оскільки у зв`язку з частковим задоволенням позову розмір судового збору повинен бути стягнутий пропорційно до задоволених вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, а тому суд правильно призначив аліменти у відсотку від доходу, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не має. Вказує, що розмір стипендії, які отримує дочка недостатній для забезпечення її належного рівня життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100 = 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони до 01 березня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5, 7).

Із постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2015 року вбачається, що з 20 листопада 2014 року до 30 червня 2018 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на дочку ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця (а.с. 6).

З 01 вересня 2018 року ОСОБА_4 є студенткою 1-го курсу денного відділення магістратури навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту ім. Олега Балацького СумДУ, закінчення навчання - 31 грудня 2019 року. Навчається дистанційно за індивідуальним графіком на бюджетній основі, отримує стипендію у розмірі 1300 грн. Одночасно ОСОБА_4 навчається в магістратурі Вищої школи економіки в Празі (Чехія) (а.с. 8, 57-59, 63-64, 65-69).

ОСОБА_4 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , яка є одним із засновників та керівником КП «Сумська маслосирбаза» (а.с. 36-43).

Згідно з довідкою про доходи, виданою КП «Сумська маслосирбаза», щомісячна заробітна плата ОСОБА_1 у 2018 році становила 6000 грн (а.с. 53).

За даними довідки ТОВ «Грейс-Інжинірінг» від 30 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 працює керівником транспортної служби ТОВ «Грейс-Інжинірінг», де регулярно отримує заробітну плату. Дохід за період з 31 жовтня 2017 року до 30 вересня 2018 року склав 157772,97 грн (а.с. 44).

ОСОБА_2 одружений, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_5 , яка не працює у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 46, 49, 50, 51, 52).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував, своє рішення тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається та отримує стипендію у розмірі, не достатньому для забезпечення мінімальних умов проживання та навчання, при цьому враховано матеріальне становище позивача, яка працює, має стабільний дохід і можливість надавати дочці необхідну допомогу, та майновий стан ОСОБА_2 , який працює, отримує стабільну заробітну плату, має на утриманні непрацюючу дружину та двоє дітей.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_4 навчається на бюджетній основі денного відділення магістратури навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту ім. Олега Балацького СумДУ і щомісяця отримує стипендію, при цьому, у зв`язку з участю у програмі академічної мобільності навчається у магістратурі Вищої школи економіки у Празі (Чехія) де і проживає, кошти на проживання у Чехії їй надає мати.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, наявність постійної роботи та стабільного заробітку, перебування на його утримання непрацюючої дружини та двох малолітніх дітей, суд першої інстанції частково задовольнив позов та стягнув аліменти у меншому розмірі (1/10 частина доходу), ніж просила позивач (1/4 частина доходу).

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що у зв`язку з отриманням ОСОБА_4 стипендії у розмірі 1300 грн, розмір стягнутих з нього аліментів є зависоким, оскільки до прожиткового мінімуму на особу на місяць (1853 грн з 1 грудня 2018 року) їй не вистачає 553 грн, з яких вважає він повинен платити 300 грн щомісяця у твердій грошовій сумі, а іншу частину - надавати позивач, є безпідставними, оскільки визначення аліментів у частці від заробітку відповідача, а не у твердій грошовій сумі узгоджується з положеннями ч. 3 ст.181, ст. 184 СК України та відповідає заявленим позовним вимогам.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання дочки сторін, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати його повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

За таких обставин законних підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та в меншому розмірі, ніж визначив місцевий суд, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про неправильне визначення суми судового збору, належної до стягнення з відповідача, та необхідність його стягнення пропорційно до задоволених вимог є безпідставними, оскільки судовий збір стягнутий судом у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук