Справа № 451/825/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/436/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року в справі за поданням старшого державного виконавця Радехівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Повх Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

встановила:

У вересні 2018 року старший державний виконавець Радехівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Повх. Т.В. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у Радехівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження ВП № 55103341, боржником по якому виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконавче провадження номер за ВП № 55103341 по примусовому виконанні виконавчого листа № 451/825/16-ц виданого 06.11.2017 року Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 61610 гривень 45 копійок, відкрите 08.11.2017 року. Станом на 05.09.2018 року рішення боржником не виконано.

Покликаючись на ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», старший державний виконавець просила тимчасово обмежити особу у праві виїзду за межі України.

Оскаржуваною ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року подання старшого державного виконавця Радехівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Повх Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Стверджує, що відповідні висновки суду зроблені виключно з посиланням на докази, які були надані заявником, однак такі не відповідають дійсності та подані не в повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Вважає хибним висновок суду про те, що боржник був повідомлений належним чином про обставини виконавчого провадження.

Покликається на часткове виконання рішення суду, арешт та конфіскацію майна, неодноразові пояснення, які ним надавались на вимогу Радехівського ВДВС ГТУЮ у Львівській області.

Звертає увагу, що заборгованість може бути зменшеною шляхом реалізації конфіскованого та арештованого майна, однак державний виконавець цього не зробив.

Зазначає, що не працює, тому не має реальної можливості сплачувати заборгованість, при цьому державний виконавець не надала суду доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, при цьому остання не вчинила усіх можливих виконавчих дій.

Крім цього, суд застосував тимчасове обмеження по неіснуючому виконавчому листу, а заборона виїзду позбавила його можливості матеріально утримувати сім`ю та погашати заборгованість.

Просить скасувати ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року та постановити ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Представник Радехівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області та боржник ОСОБА_1 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що боржнику про обставини виконавчого провадження повідомлено належним чином, однак останній ухиляється від його виконання.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На примусовому виконанні у Радехівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження № 55103341 з примусового виконання виконавчого листа № 451/825/16-ц виданого 06.11.2017 року Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 61610 гривень 45 копійок (а.с. 163).

08.11.2017 року старший державний виконавець Повх Т.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа. Боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 164).

При цьому, в матеріалах справи відсутній, як супровідний лист про надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, так і докази отримання такої постанови боржником ОСОБА_1

Цього ж дня державний виконавець надіслала виклик та зобов`язала боржника ОСОБА_1 з`явитися та подати відповідну інформацію (а.с. 168).

Докази надіслання та отримання боржником зазначеного виклику в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, у заяві, адресованій начальнику Радехівського РВДВС від 01.12.2017 року, без відмітки про її отримання, ОСОБА_1 зазначив, що з постановою про відкриття виконавчого провадження ознайомлений (а.с. 196).

В подальшому, до квітня 2018 року державний виконавець не вчиняла жодних дій із примусового виконання рішення суду.

24.04.2018 року державний виконавець склала Акт про здійснений виїзд по місцю проживання боржника ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , однак опис та арешт майна не було проведено, оскільки боржник був відсутній по місцю свого проживання (а.с. 167).

Лише 11.07.2018 року державний виконавець звернулася у відповідні органи із запитом про надання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником (а.с. 166, зворот).

Згідно інформації від 30.07.2018 року боржнику ОСОБА_1 на праві вланості належить будинок АДРЕСА_1 (а.с. 169-170, 193).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради за №1746 від 2.07.2018 року, ОСОБА_1 , проживає і зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с. 165).

Згідно відповіді Радехівської філії Львівського обласного центру зайнятості Мандовський А .В. не перебуває на обліку як безробітний (а.с. 165).

У заяві від 11.07.2018 року боржник ОСОБА_1 зазначив, що екскаватор, який зареєстрований за ним та вказаний в декларації, за відповідною адресою відсутній, його місце знаходження йому не відоме (а.с. 171).

30.07.2018 року державний виконавець винесла постанову про опис та арешт майна боржника (а.с. 194-195).

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями старший державний виконавець Повх Т.В. 05.09.2018 року звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов`язань (а.с. 160-162).

У поданні державний виконавець стверджувала, що рішення боржник не виконав, декларацію не подав. В межах проведених заходів примусового виконання рішення, із запитів скерованих у реєструючі органи встановлено, що боржник володіє на праві власності житловим будинком, однак рішення не виконує, на виклики не з`являється. Вважала, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

При цьому, у самому поданні державний виконавець зазначила, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилалась сторонам виконавчого провадження, однак доказів вчинення відповідних дій суду не надала.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Колегія суддів виходить із того, що права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Поряд з цим, державний виконавець не долучила до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява боржника ОСОБА_1 , у якій останній надає пояснення з приводу свого майна, зокрема екскаватора, що свідчить про те, що боржник не переховувався та прибув у виконавчу службу.

Колегією суддів також враховується те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на який накладено арешт (а.с. 191-192).

Крім цього, згідно листа начальника Радехівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області №284 від 23.01.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за ВП № 57115250 становить 60062,45 грн., відповідно зменшилась на 1548 грн., що свідчить про часткове виконання боржником зобов`язання за рішенням суду (а.с. 190).

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції не з`ясував, чи ухиляється ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, при цьому державний виконавець доказів про таке не надав.

За таких підстав, задовольняючи вищевказане подання суд першої інстанції обмежився виключно встановленням факту невиконання відповідного судового рішення, не зазначив при цьому достатньої аргументації про необхідність застосування вказаного обмеження та оцінки доказів, поданих державним виконавцем, зокрема щодо того, чи боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Зважаючи на те, що доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань виконавцем не подано, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оскільки державний виконавець в порушення вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що нею вчинено усіх можливі заходи до виконання судового рішення і таке рішення не виконано внаслідок ухилення боржника від виконання зобов`язань, при цьому апеляційним судом встановленні обставини, які свідчать про протилежне, оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання державного виконавця необхідновідмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Радехівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Повх Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк