САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/234/19
Провадження №2/726/141/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Осипчук Ю.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

В позові посилається на те, що вона є єдиною власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 травня 1997 року, що зареєстровано в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 13.06.1997 року за реєстровим № 9424.

Зазначає, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання її доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її колишнього чоловіка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її онуків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить довідка № 7983 від 17.12.2018 року видана ПП «Садгора-Сервіс».

Вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживає з моменту реєстрації місця його проживання, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 року. З моменту реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 її донька з сім`єю, в тому числі з колишнім чоловіком - ОСОБА_3 , за зазначеною адресою не проживали, а проживали в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить моєму чоловікові ОСОБА_7 , де в даний час і проживає моя донька з дітьми.

Вказує на те, що з вересня 2018 року її донька ОСОБА_4 не проживає з своїм колишнім чоловіком ОСОБА_3 , а в грудні місяці 2018 року вони розірвали шлюб. Їй невідомо, де в даний час мешкає ОСОБА_3 , спілкування відбувається тільки по мобільному телефону. На неодноразові прохання про добровільне зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 категорично відмовляється.

Таким чином, починаючи з травня місяця 2012 року, тобто з моменту реєстрації місця проживання, відповідач за зазначеною адресою не проживає без поважних причин та не бере участі в облаштуванні житла, а також його утриманні. Будь-які особисті речі ОСОБА_3 у квартирі відсутні.

Просить визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.Також подала заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6958 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22 травня 1997 року, що зареєстровано в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 13.06.1997 року за реєстровим № 9424 ОСОБА_2 є єдиною власницею квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно довідки № 7984 від 17.12.2018 року виданої ПП «Садгора-Сервіс» за адресою АДРЕСА_4 .Чернівці, вул АДРЕСА_5 Підкови Івана, 48/21 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що згідно акту № 588 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 , який значиться зареєстрований в АДРЕСА_3 , зі слів сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не проживає за вказаною адресою протягом 5 років.

Судом встановлено, що згідно рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.12.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Судом встановлено, що згідно довідки № 50 від 22.01.2019 року ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 без реєстрації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сил про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судові витрати які складаються з сплати судового збору в сумі 384 грн. 20 коп., так як відповідач визнав позов.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням позивачка користувалася правничою допомогою адвоката Гавриш Г.А.

З розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та наданих суду квитанцій до прибуткових касових ордерів адвоката Гавриш Г.А. від 31.01.2019 року та 11.04.2019 року вбачається, що позивач здійснила витрати на правничу допомогу у розмірі 6958 гривень. При цьому, враховуючи складність справи, яка була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає слушним зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 281-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНКОПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНКОПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 РНКОПП НОМЕР_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 384.20 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНКОПП НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 РНКОПП НОМЕР_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 понесені судові витрати у вигляді надання правової допомоги в розмірі 1500 грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Чернівці повернути сплачену суму судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНКОПП НОМЕР_1 за квитанцією №19 від 05.02.2019 року, який було сплачено на р/р НОМЕР_3 , МФО 899998, код 37978173.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л. В. Байцар