ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7979/19 Справа № 203/4038/17 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 02.07.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 6700,00 грн., зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку із чим, станом на 30 вересня 2017 року її заборгованість становить 103 847,05 грн., з яких: 6308,28 грн. - заборгованість за кредитом, 89 017,48 грн. - заборгованість по відсоткам, 3100,00 заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4921,29 грн. - штраф (процентна складова).

Вказану суму кредитної заборгованості Банк просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки строк давності розпочався 06.09.2012 року (наступного дня після самостійного здійснення останнього 05.09.2012 року) і закінчився відповідно 05.09.2015 року. Останній платіж було здійснено 05.09.2012 року в сумі 2 230,00 грн. і був спрямований позивачем на погашення основної заборгованості та процентів у сумі 191,83 грн.. Інші активні дії, що мали б ознаки визнання відповідачкою заборгованості, останньою не вчинялися. При цьому, суд зазначив, що самостійне (договірне) списання позивачем з рахунку відповідачки коштів, починаючи 2013 роком, не є ознакою переривання позовної давності, оскільки здійснювалося без узгодження з останньою. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення штрафів, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог, так як факт ознайомлення відповідачки з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати доведеним, а самі Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим суд не знайшов підстав для стягнення штрафів загальною сумою 5 421,29 грн..

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що строк дії останньої становить картки 01/15., а тому строк позовної давності спливає 31 січня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки строк давності. При цьому, суд зазначив, що самостійне (договірне) списання позивачем з рахунку відповідачки коштів, починаючи 2013 роком, не є ознакою переривання позовної давності, оскільки здійснювалося без узгодження з останньою. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення штрафів, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 6 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (36,0% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка неналежно виконувала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у неї перед позивачем станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 95 325,76 грн., з яких: - основна заборгованість 6 308,28 грн.; - проценти 89 017,48 грн..

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачці певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, а також пояснення відповідачки, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідачка неналежно виконувала свої обов`язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання (неналежне виконання) було порушенням її зобов`язань у розумінні приведеної норми.

За правилами, встановленими ст.ст. 256, 257, ч.1 ст. 260 ЦК, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 254 ЦК передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції встановлено, що за кредитним договором від 02 липня 2007 року позовна давність закінчилася, оскільки розпочалася 06 вересня 2012 року (наступного дня після самостійного здійснення останнього платежу 05 вересня 2012 року) і закінчилася відповідно 05 вересня 2015 року.

Під час розгляду справи по суті, відповідачка звернулася до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності, оскільки позивач подав позов з порушенням вказаного строку, а саме 30 жовтня 2017 року.

Встановивши вказані обставини справи, а також враховуючи наявність заяви відповідачки про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом.

При цьому, судом вірно вказано, що самостійне (договірне) списання позивачем з рахунку відповідачки коштів, починаючи 2013 роком, не є ознакою переривання позовної давності, оскільки здійснювалося без узгодження з останньою.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність Банком позовних вимог в частині стягнення з відповідачки штрафів (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та (процентна складова) у сумі 4 921,29 грн., оскільки кредитний договір не містить умов щодо штрафів. Судом вірно зазначено про безпідставність доводів позивача, про те, що істотні умови сторони узгодили в Умовах та Правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки останній не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідачка при складанні анкети позичальника ознайомилася саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки пені та комісії в сумі 3 100,00 грн., оскільки позивачем не було вказано, яка частина цієї суми є пенею, а яка комісією.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд першої інстанції керуючись ст. 141 ЦПК України, дійшов вірного висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки компенсацію понесених нею судових витрат у сумі 7 203,75 грн.: судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення 384,20 грн., витрати на правничу допомогу 6819,55 грн..

Крім того, суд першої інстанції, керуючись ст. 444 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви відповідачки про поворот виконання заочного рішення від 15 лютого 2018 року, оскільки вказане рішення було частково виконано відповідачкою у рамках виконавчого провадження №556453878, про що свідчить лист Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18 квітня 2019 року №6734/18. Встановивши, що з відповідачки у рамках виконавчого провадження на користь позивача було стягнуто 9 024,25 грн., а на користь держави виконавчий збір у сумі 902,42 грн. суд вірно повернув вказану суму грошових коштів відповідачці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко