ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6665/19 Справа № 183/1945/16 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксана Василівна, приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Ріхтер Наталія Володимирівна, про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку, земельних ділянок, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі - продажу на садовий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369, земельну ділянку площею 0,0719 га. кадастровий номер: :03:006:0510, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область АДРЕСА_2 район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона», посвідчений 03 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталією Володимирівною та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369, земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер: :03:006:0510, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська АДРЕСА_2 район, село АДРЕСА_3 , садівниче товариство «Крона».

31 травня 2016 року позивач збільшила позовні вимоги та змінила підстави позову, в якому просила: визнати недійсною довіреність від 24 вересня 2014 року, завірену приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В., зареєстровану в реєстрі за № 2854, видану на ім`я ОСОБА_3 , на право продажу належних їй на праві власності садового будинку АДРЕСА_4 , земельної ділянки, площею 0,110 га, кадастровій номер: :03:006:0369, земельної ділянки, площею 0,0719 га, кадастровий номер: :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область АДРЕСА_5 Новомосковський район, с. АДРЕСА_3 , садівниче товариство «Крона»; визнати недійсними договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 43,7 кв. АДРЕСА_3 ; договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Піщанка, садівниче товариство «Крона», що були посвідчені 03 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. діючим по довіреності від імені позивача ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_4 загальною АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369; земельну ділянку, площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, садівниче товариство «Крона» /т.1 а.с. 127-128/.

26 березня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги в остаточній редакції.

Позовні вимоги в останній редакції з посиланням на положення статей 229, 230, 244 330, 388, 553 ЦК України обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369 та земельна ділянка площею 0,0719 та, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона».

Позивач вказав, що право власності підтверджується: договором дарування земельної ділянки, укладеним 09 квітня 2014 року, посвідченим Державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №2-652.

Згідно із зазначеним договором ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 у власність майно, а саме - земельну ділянку площею 0,0717 га, розміщену в садівничому товаристві «Крона», с.Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, надану для ведення індивідуального садівництва (згідно державного акту - для ведення садівництва) кадастровий номер :03:006:0510; державним актом на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданим на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради народних депутатів №128 від 28 листопаду 1996 року, на земельну ділянку площею 0,110 гектарів, розташовану на території с/т «Крона», Піщанської сільської ради. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7867; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно ( НОМЕР_2 ), виданим Новомосковською районною державною адміністрацією 29 жовтня 2008 року, зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Новомосковськоим районним комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 30 грудня 2008 року за №25992597.

У червні 2014 року ОСОБА_1 почала разом проживати з ОСОБА_5 , з яким знаходилась в довірчих відносинах.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_1 , що йому потрібні грошові кошти на лікування матері. ОСОБА_5 умовив ОСОБА_1 отримати грошові в борг у його знайомого ОСОБА_3 під заставу нерухомості, яка є у власності ОСОБА_1 Також ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_1 , що сам поверне борг своїми особистими кошами, які отримує в найближчим часом. ОСОБА_5 пояснив, що нотаріальне оформлення договору позики та договору іпотеки буде дорого коштувати і ці витрати, за його домовленістю з ОСОБА_5 , останній сплачувати не буде та для зменшення витрат необхідно оформити довіреність на право розпорядження майном, замість договору застави, а замість договору позики написати розписку про отримання грошових коштів, що не порушує чинне законодавство. Також ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 не зможе здійснити продаж майна, оскільки йому не будуть надані правовстановлюючі документи на майно. Крім цього, позивач зазначає, що у садовому будинку АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 , постійно мешкають її батьки, що унеможливлювало продаж зазначеного будинку, та земельних ділянок. Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мешкали майже однією родиною, остання погодилась від свого імені взяти грошові кошти в боргу у ОСОБА_3 для лікування матері ОСОБА_5

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 прибула до нотаріальної контори приватного нотаріуса Новомосковського міськрайонного округу Баки О.В. У нотаріальній конторі ОСОБА_1 оформила довіреність на ім`я ОСОБА_3 на право розпорядження садовим будинком АДРЕСА_4 загальною площею 43,7 кв.м. АДРЕСА_5 розташованим АДРЕСА_3 та земельною ділянкою площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона», яку віддала ОСОБА_5 . Після цього, в той же день перед нотаріальною конторою ОСОБА_3 передав грошові кошти ОСОБА_5 , а він, в свою чергу, передав ОСОБА_3 довіреність на його ім`я. Також ОСОБА_1 написала розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала грошові кошти та передала в заставу земельну ділянку та садовий будинок.

24 вересня 2014 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_1 , що він витратив всі кошти на ліки для його матері, але їх не вистачило, та треба ще позичити гроші у ОСОБА_3 і для цього необхідно передати ще одну земельну ділянку в заставу ОСОБА_3

ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 24 вересня 2014 року прибули до нотаріальної контори приватного нотаріуса Новомосковського міськрайонного округу Бака О.В., де ОСОБА_1 оформила довіреність на ім`я ОСОБА_3 , але вже з правом розпорядження належним її на праві власності садовим будинком АДРЕСА_4 загальною площею 43,7 кв.м. розташованим за адресою: АДРЕСА_3 Вишнева, земельної ділянкою площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369 та земельною ділянкою площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона». Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міськрайонного округу Бака О.В., та зареєстрована за №2854.

Після чого, перед нотаріальною конторою довіреність на ім`я ОСОБА_3 від 24 вересня 2014 року була передана останньому. ОСОБА_3 пояснив, що знову розписку писати не має необхідності, оскільки в розписці від 23 вересня 2014 року не зазначена сума грошових коштів і він з ОСОБА_5 довіряють один одному, оскільки давно знайомі.

З початку жовтня ОСОБА_5 став вимагати у ОСОБА_1 грошові кошти для повернення боргу ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що вже настав строк повернення позики, а він ще не зміг заробити відповідну суму коштів, яка складає 20 000 гривень.

ОСОБА_1 звернулась до свого батька ОСОБА_4 з проханням надати її грошові кошти для повернення боргу ОСОБА_3

15 жовтня 2014 року ОСОБА_4 зняв зі свого рахунку в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 20000 гривень, які в подальшому ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 , що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_4 , відкритого в ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Враховуючи погашення позики, 05 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса ОСОБА_7 .В. та скасувала довіреності на право розпорядження садовим будинком та земельними ділянками, які були нею видані ОСОБА_3

Протягом 2014-2016 року в садовому будинку АДРЕСА_4 постійно мешкали батько та мати ОСОБА_8 , які обробляли земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369 та земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона». Що свідчить, на думку позивача, про відсутність фактичної передачі права розпорядження та володіння нерухомим майном.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 була навмисно введеною в оману діями ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, а саме: природи договору поруки та представництва яке ґрунтується на договорі.

У березні 2016 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_9 Л ОСОБА_10 , посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ще 24 вересня 2014 року здійснив відчуження майна ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , уклавши з ним: договір купівлі-продажу садового будинку, засвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрований в реєстрі за №2011, предметом якого є садовий будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.110 га, кадастровий номер :03:006:0369, а саме: садовий будинок А, матеріали стін - цегла, з будівлями та спорудами: мансарда мс, прибудова а- цегла, балкон - метал.поруч., вбиральня Б - цегла, теплиця Г - скло, хвіртка №1 - мет., ворота №2 - мет., огорожа №3 - дер., загальною площею 43,7 кв.м. Продаж вчинений за 24891 гривню; договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрований в реєстрі за №2013, предметом якого є земельна ділянка площею 0,11 га, кадастровий номер :03:006:0369, розташована в садівничому товаристві «Крона» село АДРЕСА_4 . Продаж вчинений за 15902 гривні; договір купівлі-продажу земельної ділянки, засвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрований в реєстрі за №2014, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, розташована в садівничому товаристві «Крона» село АДРЕСА_3 області АДРЕСА_4 . Продаж вчинений за 10394 гривні.

Про передання ОСОБА_5 ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на садовий будинок АДРЕСА_4 площею АДРЕСА_3 , та земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369 та земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона», ОСОБА_8 нічого не було відомо. Означені дії вчинені ОСОБА_5 таємно, без відома ОСОБА_1 . Таким чином, вищезазначені земельні ділянки вибули із володіння ОСОБА_1 проти її волі. Оскільки за твердженням позивача ОСОБА_3 садовий будинок та дві земельні ділянки передавалась позивачем в якості застави, вказане вище свідчить про втрату володіння цим майном не із власної волі позивача. ОСОБА_3 в подальшому передав прав власності на садовий будинок та дві земельні ділянки ОСОБА_2 неправомірно та незаконно.

Обґрунтовуючи підстави позову позивач вказує, що ОСОБА_1 , як власник садового будинку та двох земельних ділянок, які вибули з володіння позивача не з її волі, шляхом недійсного правочину, має право на підставі ст. 330, 388 ЦК України, витребувати земельну ділянку від відповідача як у останнього добросовісного набувача та володільця, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для пред`явлення віндикаційного позову так і для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Позивач наполягає, що має право пред`явити віндикаційний позов добросовісному набувачеві про витребування з його незаконного володіння садового будинку та двох земельних ділянок, які вибули з її володіння, не заявляючи при цьому будь-яких інших додаткових вимог, пов`язаних з визнанням недійсності, договору купівлі-продажу садового будинку, земельних ділянок, та Державних актів на право власності на земельні ділянки.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 на праві власності належав будинок АДРЕСА_4 43,7 АДРЕСА_3 т.1 а.с.15-16/, земельна ділянка площею 0,110 га, кадастровий номер :03:006:0369 /т.1 а.с.15-16, 38/ та земельна ділянка площею 0,0719 та, кадастровий номер :03:006:0510 /т.1 а.с.9-10,17/, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона».

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 склала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , засвідчену приватним нотаріусом Новомосковського міськрайонного округу Бака О.В., відповідно до якої уповноважила ОСОБА_3 продати за ціну та на умовах за його розсудом, належні їй на праві власності садовий будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:006:0510 (вулиця Вишнева). В довіреності зазначено, що представник, окрім іншого, має також право бути представником в органах нотаріату, реєстраційній службі, органах державного земельного кадастру, бюро технічної інвентаризації, в усіх інших установах, підприємствах і організація, незалежно від їх підпорядкування і галузевої належності… підписати договори купівлі-продажу, отримати та повернути належні їй від продажу гроші, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. /т.2 а.с.228-229/.

23 вересня 2014 року ОСОБА_1 написала розписку, відповідно до змісту якої вказала, що продала земельну ділянку в АДРЕСА_4 ОСОБА_3 , отримала гроші в повному обсязі, претензій не має /т.1 а.с.86/.

У відповідності до висновку експерта № 3945-16 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000240 від 28 вересня 2016 року рукописні записи, якими виконаний текст розписки від 23 вересня 2014 про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_4 та підпис від імені ОСОБА_1 в зазначеній розписці виконані самою ОСОБА_1 в звичних умовах (без впливу природних збиваючих факторів, до яких відносяться, зокрема, незручна поза виконавця, незвичне тримання пишучого приладу та незвичне розміщення матеріалу письма) та звичному стані (без впливу на процес письма природних збиваючих факторів, до яких зокрема відносяться хворобливий стан виконавця, стомлення, холодові /температурні/ навантаження, фізична /м`язова/ втома, алкогольне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів тощо; а також без впливу на процес письма незвичного психофізіологічного стану ОСОБА_1 , обумовленого посиленням збуджуючих емоційних процесів, в тому числі і під впливом насильства) /т.2 а.с.38-48/.

24 вересня 2014 року ОСОБА_1 склала довіреність на ім`я ОСОБА_3 , засвідчену приватним нотаріусом Новомосковського міськрайонного округу Бака О.В., відповідно до якої уповноважила ОСОБА_3 продати, за ціну і на умовах за його розсудом, належні їй на праві власності садовий будинок АДРЕСА_4 , земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер: :03:006:0369, земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер: :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська АДРЕСА_2 район, село АДРЕСА_3 , садівниче товариство «Крона». В довіреності вказано, що представник, окрім іншого має також право бути представником в органах нотаріату, реєстраційній службі, органах державного земельного кадастру, бюро технічної інвентаризації, в усіх інших установах, підприємствах і організація, незалежно від їх підпорядкування і галузевої належності… підписати договори купівлі-продажу, отримати та повернути належні їй від продажу гроші, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. /т.2 а.с.240-241/.

03 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_1 від 24 вересня 2014 року за р.№2854 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено:

- договір купівлі продажу садового будинку, відповідно до якого Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає належний Продавцю на праві приватної власності садовий будинок під номером АДРЕСА_4 знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 розташований на приватизованій земельній ділянці для ведення садівництва площею 0.11 га - кадастровий номер :03:006:0369, та сплачує за нього обговорену грошову суму. На зазначеній земельній ділянці розташований садовий будинок А, матеріал стін - цегла, з будівлями та спорудами: мансарда мс, прибудова а - цегла, балкон - метал.поруч., вбиральня Б - цегл., сарай В - цегла, теплиця Г - скло, хвіртка № 1 - мет., ворота №2- мет., огорожа № 3 - дер., загальною площею 43,7 (сорок три цілих і сім десятих) кв.м. Продаж вчинено за 24891 гривню 00 копійок, які Покупець сплатив Продавцю до підписання цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий будинок /т.2 а.с.200-201/;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає належну Продавцю на праві власності земельну ділянку розміром 0.0719 га, та сплачує за неї обговорену грошову суму. Місце розташування земельної ділянки: садівниче товариство "Крона" село АДРЕСА_3 Новомосковського району, Дніпропетровської області, вулиця АДРЕСА_7 ( АДРЕСА_8 п`ять). Цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки: :03:006:0510. Продаж земельної ділянки за домовленістю Сторін вчинюється за 10394 гривні 55 копійок, які Продавець, отримав повністю від Покупця під час укладення цього договору. Таку вартість земельної ділянки визначено Сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-якої зі Сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин. Сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін та аналогічні земельні ділянки; на їх розсуд визначена в цьому договорі вартість саме цієї земельної ділянки є справедливою і відповідає її дійсній вартості /т.2 а.с.177-178/;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає належну Продавцю на праві власності земельну ділянку розміром 0.11 га, та сплачує за неї обговорену грошову суму. Місце розташування земельної ділянки: садівниче товариство "Крона" село АДРЕСА_3 Новомосковського АДРЕСА_9 , Дніпропетровської області, вулиця Вишнева, 203 (двісті три). Цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки: :03:006:0369. Продаж земельної ділянки за домовленістю Сторін вчинюється за 15902 гривні 66 копійок, які Продавець, отримав повністю від Покупця під час укладення цього договору. Таку вартість земельної ділянки визначено Сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-якої зі Сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин. Сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін та аналогічні земельні ділянки; на їх розсуд визначена в цьому договорі вартість саме цієї земельної ділянки є справедливою і відповідає її дійсній вартості /т.2 а.с.151-152/.

10 лютого 2015 року до ЄДРСР за заявою ОСОБА_1 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, у відповідності до фабули якого: невідома особа шахрайським шляхом заволоділа майном, яке належить ОСОБА_1 /т.2 а.с.29/.

12 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.5 ст.185 КК України, в якій вказала введення її ОСОБА_5 у стан наркотичного сп`яніння, внаслідок чого була видана довіреність від 24 вересня 2014 року та на викрадення ОСОБА_2 майна /т.1 а.с.149-154/.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги заяву ОСОБА_11 на ім`я прокурора Дніпропетровської області, в якій останній визнає, в тому числі факт заволодіння ним шахрайським шляхом майном ОСОБА_1 , в тому числі і дачними ділянками, житловим будинком /т.2 а.с.30-31/, оскільки за даною заявою ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було надано вироку суду, в якому було встановлено факт заволодіння ОСОБА_11 шахрайським шляхом майном ОСОБА_1 .

Крім того, у відповідності до висновку експерта № 3945-16 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000240 від 28 вересня 2016 року рукописні записи, якими виконаний текст розписки від 23 вересня 2014 про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_4 та підпис від імені ОСОБА_1 в зазначеній розписці виконані самою ОСОБА_1 в звичних умовах (без впливу природних збиваючих факторів, до яких відносяться, зокрема, незручна поза виконавця, незвичне тримання пишучого приладу та незвичне розміщення матеріалу письма) та звичному стані (без впливу на процес письма природних збиваючих факторів, до яких зокрема відносяться хворобливий стан виконавця, стомлення, холодові /температурні/ навантаження, фізична /м`язова/ втома, алкогольне сп`яніння, дія фармакологічних препаратів тощо; а також без впливу на процес письма незвичного психофізіологічного стану ОСОБА_1 , обумовленого посиленням збуджуючих емоційних процесів, в тому числі і під впливом насильства) /т.2 а.с.38-48/.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстнації, не взяв до уваги довідки № 1 та № 2, видані 15 березня 2018 року Головою С/т «Крона», згідно з якими земельні ділянки по АДРЕСА_10 оброблялися ОСОБА_4 та ОСОБА_12 /т.2 а.с.115/, та погоджується із висновком місцевого суду, що факт обробки земельних ділянок третіми особами не вказує на правомірність таких дій та обізнаність нового власника про такі дії.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи скарги не мають суттєвого значення для вирішення справи, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта, що суд першої інстанції повністю не дослідив доводи позивача щодо непередання їй коштів за відчуження її майна, оскільки це спростовується змістом позовної заяви у останній редакції, в якій зазначено, що позивач написала розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала грошові кошти (т.2 а.с.а.с. 110-114).

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Дійсно, відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У відповідності до ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 10 червня 2015 року № 6-348цс15).

Однак, відповідно до статей 229 - 233 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Крім того, апелянт не надала ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що позивач, укладаючи довіреність, як від 23 вересня 2014 року , так і від 24 вересня 2014 року фактично укладала договір застави, або отримувала позику від ОСОБА_3

Сам зміст укладених позивачем з ОСОБА_3 довіреностей свідчить про те, що позивач уповноважила ОСОБА_3 продати, за ціну і на умовах за його розсудом, належні їй на праві власності садовий будинок АДРЕСА_4 , земельну ділянку площею 0,110 га, кадастровий номер: :03:006:0369, земельну ділянку площею 0,0719 га, кадастровий номер: :03:006:0510, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область АДРЕСА_2 район, село Піщанка, садівниче товариство «Крона». Для чого надала право ОСОБА_3 , в тому числі - підписати договори купівлі-продажу, отримати та повернути належні їй від продажу гроші, а не передала означене майно в заставу.

Водночас, у відповідності до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відтак, посилання позивача про те, що нею фактично укладено договір позики апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності саме договору позики, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , оскільки текст складеної розписки вказує на отримання позивачем грошових коштів від ОСОБА_3 із причиною отримання продаж позивачем земельної ділянки.

Також, ч.4 ст.203 ЦК України визначає, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Ч.1 ст.206 ЦК України визначає, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Водночас, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України).

Ч.1 ст.218 ЦК України визначає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Більш того, за ч.1-4 ст.577 ЦК України в редакції, чинній на 23 вересня 2014 року, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Таким чином, доказів на підтвердження того, що позивач отримувала позику, чи передавала майно в заставу і у неї була відсутня воля на надання доручення з продажу майна матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження цієї позиції не надано.

До речових прав на чуже майно за ст. 395 ЦК України віднесено: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); інші речові права, встановлені законом, наприклад: право господарського відання, оперативного управління; довірче управління майном, право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами тощо.

Згідно зі ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Таким чином, передача власником володіння майном третій особі може відбуватися, крім іншого, й у відповідності до укладеного договору купівлі-продажу. У такому випадку відбувається передача права володіння майном від власника до третьої особи на підставі відповідного договору, тобто майно передається власником за його волевиявленням.

Ч.ч.1,3 ст.237, ч.1 ст.238 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтями 244, 245 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У відповідності до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Так, матеріали справи містять відповідно складену і належно посвідчену довіреність на вчинення дій щодо продажу спірного майна. Продаж вчинено під час дії довіреності. Відтак і доказів того, що довірена особа вчинила дії з продажу майна поза волею довірителя і майно було викрадено, або вибуло з володіння поза волею власника, як підстава для витребування майна в порядку ст.388 ЦК України, матеріали справи не містять.

Більш того, не містять матеріали справи і доказів на підтвердження недійсності договорів купівлі продажу, оскільки позивач, станом на момент продажу майна була обізнана про існування довіреності, підписала її, засвідчила нотаріально.

В обґрунтування позову в цій частині посилалася на ст.229, 230 ЦК України, доказів на підтвердження можливості застосування яких не надала. Відтак і в цій частині суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстнації, що не можуть бути задоволені і вимоги позову про визнання довіреності недійсною, оскільки довіреності були скасовані особисто позивачем і доказів на підтвердження того, що позивач помилялася, укладаючи довіреність, або була введена в оману не надала судам, відтак, видаючи спірні довіреності була обізнана з наслідками її укладання.

Крім того, особисто, будучи дієздатною та правоздатною підписала їх. Вимоги статті 230 ЦК України, на яку позивач посилається, як на підставу недійсності довіреності, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, як до односторонніх правочинів.

Крім того, відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, зокрема в п.10 роз`яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко