ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц-819/607/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 15 січня 2019 року за поданням Головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа,

встановив:

У січні 2019 року заявник звернувся до суду з вказаним поданням, посилаючись на те, що на виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі ВДВС) знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 766/10887/17 від 26 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17957,08 гривень в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, 4986,80 гривень в рахунок відшкодування витрат, понесених у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішення суду боржником не виконується. Неодноразово державним виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак вона на виклики не з`являлася. У зв`язку з тим, що боржник ухиляється від виконання судового рішення та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного їй майна і доходів, у поданні поставлено питання про тимчасове обмеження у праві виїзду її за кордон без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчим листом № 766/10887/17 від 26 липня 2018 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання. В обґрунтування скарги покликалася на те, що при розгляді даного подання та постановленні ухвали суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 187 ЦПК України, тобто не виніс ухвалу про відкриття провадження у справі, чим порушив його процесуальні права. Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції послався на те, що держаним виконавцем не було вжито всіх заходів, передбачених законом для його виконання та не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, що, на думку апелянта, не відповідає дійсності.

Крім цього державним виконавцем до суду були надані відомості про те, що боржник ОСОБА_3 вже виїздила за кордон у 2018 році. Під час виходу державного виконавця за місцем проживання боржника встановлено, що та двері відчинила, але здійснити виконавчі дії державному виконавцю не дозволила, що свідчить про злісне ухилення боржника від виконання покладених на нього судом зобов`язань, а тому висновки суду про ненадання доказів щодо не здійснення державним виконавцем всіх заходів примусового виконання судового рішення є необґрунтованими та такими, що суперечать доказам у справі.

До суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

ОСОБА_3 на розгляд справи до суду не з`явилася. Суд апеляційної інстанції вжив всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи, однак судові повістки повернулися з відміткою про те, що остання за адресою своєї реєстрації не проживає, що також підтверджується актом, складеним представником ОСББ «Сподівання».

Відповідно до вимог ст.131 ЦПК України особа вважається повідомленою про розгляд справи, якщо вона не проживає або не знаходиться за місцем своєї реєстрації і не повідомила суд про зміну місця проживання чи перебування.

Заслухавши доповідача, перевіривши ухвалу на предмет її відповідності нормам процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду і виконавцем здійснено всі заходи передбачені законом для виконання рішення суду.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитися не може з наступних підстав.

З матеріалів вбачається, що виконанні Суворовського ВДВС знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 766/10887/17 від 26 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 25943,88 гривні.

27 листопада 2018 року головним державним виконавцем було винесено постанову про зміну прізвища боржника з ОСОБА_3 на ОСОБА_3. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було направлено в різні інстанції запити про визначення майнового стану боржника ОСОБА_3 Згідно відповідей, за боржником жодного майна та земельних ділянок не зареєстровано, транспортні засоби відсутні, інформація про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб та відомості про місце роботи відсутні, відомостей про отримання заробітної плати немає, відкритті рахунки на ім`я ОСОБА_3 в ПАТ «Приватбанк», АТ «Мегабанк, АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Укрсиббанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ «ОТП Банк», АБ «Південний», ПАТ «МТБ Банк» відсутні.

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07 грудня 2018 року ОСОБА_3 перетинала кордон України у жовтні 2018 року.

Згідно акту державного виконавця від 06 грудня 2018 року за місцем проживання боржника, двері квартири АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, тоді як повідомлення про прихід державного виконавця боржнику було надіслано 27 листопада 2018 року.

Окрім цього, актом державного виконавця від 22 жовтня 2018 року було встановлено, що під час виходу державного виконавця за місцем проживання боржника двері відчинила ОСОБА_3 , але здійснити виконавчі дії державному виконавцю не дозволила, повідомлення про виклик до державного виконавця не прийняла.

03 жовтня 2018 року, 27 листопада 2018 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклики.

Таким чином, аналіз встановлених апеляційним судом обставин даної справи та наявних у ній доказів свідчить про те, що ОСОБА_3 обізнана з наявністю судового рішення про стягнення з неї грошових коштів на користь ОСОБА_1 та знаходженням його на примусовому виконанні, однак від виконання судового рішення ухиляється.

За положеннями ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною, на здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України врегульовано Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших, і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ч. 2 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно положення ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.) 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, таким чином право виконавця на подання до суду та можливість застосування до боржника такої санкції судом обумовлені фактом ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що виконується у виконавчому провадженні, обов`язок доведення такого факту покладається на суб`єкт звернення з поданням, суд може задовольнити подання лише у випадку встановлення факту ухилення боржника.

Саме по собі ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, яке виконується у примусовому порядку, означає з об`єктивної сторони такі діяння боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Матеріали подання містять дані щодо таких діянь зі сторони ОСОБА_3 , зокрема щодо порушення нею обов`язків, встановлених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У поданні наведено докази того, що ОСОБА_3 вчиняє дії, які унеможливлюють виконання рішення суду, зокрема те, що боржник будучи обізнана про перебування на виконанні у державної виконавчої служби виконавчого провадження № 56908961 жодного разу не з`явилася на виклики державного виконавця, не надала декларації про майно і доходи, не надала інформації щодо відкритих рахунків та грошових коштів на них, не надала пояснень щодо причин не виконання нею рішення суду, а також не надала державному виконавцю доступу до опису майна. При цьому боржник ОСОБА_3 перетинала кордон України 06 жовтня 2018 року (виїзд) та 10 жовтня 2018 року (в`їзд).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішенням щодо сплати грошових коштів ОСОБА_1 , а тому як засіб забезпечення його виконання, слід тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України до виконання ним зобов`язань за судовим рішенням, оскільки таке обмеження у праві виїзду за межі України передбачено законом та є необхідним у демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб, у даному випадку стягувача ОСОБА_1 , та відповідатиме конвенційним принципам.

За таких обстави суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення подання головного державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою подання Головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчим листом № 766/10887/17, виданим 26 липня 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 17957,08 гривні в рахунок відшкодування шкоди; 4986,80 гривні в рахунок відшкодування витрат, понесених у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу; 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 травня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М . Полікарпова

Судді : _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л . П

. Воронцова _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П .Я . Ігнатенко