ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5912/17

провадження № 22-ц/4809/1493/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», представники за довіреностями - Карась Віталія Володимирівна , Ситник Олена Анатоліївна

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року у складі судді Панфілової А. В. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Зазначало, що 30 червня 2016 року в м. Кіровограді сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3 . Причиною ДТП стало те, що відповідач, керуючи автомобілем, не перевірив та не забезпечив технічний стан транспортного засобу, внаслідок чого відмовили гальма і автомобіль не зміг загальмувати та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , про що відповідач зазначив у своїх поясненнях. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле» застрахована позивачем на підставі полісу № АЕ/5673719. Власник автомобіля «Тойота» ОСОБА_4 звернулась до позивача, як до страховика відповідача про відшкодування шкоди, отриманої в результаті ДТП. Позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено страхове відшкодування на підставі страхового акту № 23499/1, звіту експерта та розрахунку страхового відшкодування. Страхове відшкодування в сумі 25454 грн. 21 коп. було перераховано згідно із заявою потерпілої на рахунок СТО, де був здійснений ремонт автомобіля. Таким чином позивач повністю виконав покладені на нього зобов?язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі. Оскільки відповідач не перевірив та не забезпечив технічний стан транспортного засобу перед виїздом, що призвело до ДТП, позивач має право регресної вимоги до відповідача.

Просило стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25454 грн. 21 коп.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що саме на позивача за умовами договору обов`язкового страхування покладено обов`язок відшкодувати шкоду, а перекладення цього обов`язку на нього має мету отримання позивачем безпідставної вигоди (а.с.48).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовлено за необґрунтованістю. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, за яких виникає право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд у рішенні дійшов висновку про необґрунтованість позову та зловживання позивачем процесуальними правами у зв?язку з повідомленням суду обставин, які не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, було встановлено, що страхова виплата була здійснена, але не в повному обсязі та повністю спростовується наявність права у позивача на стягнення коштів в порядку регресу. Оскільки, як у постанові суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП так і у рішенні суду від 13 лютого 2019 року вказано, що водій автомобіля «Шевроле» ОСОБА_3 не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота», а не інше порушення Правил дорожнього руху, яке вказується у позові щодо перевірки та незабезпечення технічного стану транспортного засобу, внаслідок чого відмовили гальма і автомобіль не зміг загальмувати, у зв?язку з чим сталася ДТП, а у позивача виникло право на подачу регресного позову. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та рішення суду від 13 лютого 2019 року можуть братися судом до уваги лише в рамках того, чи була подія, чи була заподіяна шкода та ким вона заподіяна.

Ухвалою від 11 вересня 2019 року змінено назву позивача Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», відкрито апеляційне провадження, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.127). Ухвалою від 26 вересня 2019 року призначено розгляд справи на 02 жовтня 2019 року (а.с.133).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 28 жовтня 2015 року між страховою компанією, як страховиком, та відповідачем ОСОБА_3 , як страхувальником, укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 30 жовтня 2016 року, оформлений полісом № АЕ/5673719, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5).

30 червня 2016 року о 20 год. 25 хв. ОСОБА_3 , здійснюючи рух автомобілем «Шевроле» по вул. Пашутінській в м. Кіровограді при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Гоголя не надав перевагу в русі автомобілю «Тойота», який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст.124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2016 року у адміністративній справі № 405/5312/16-ц ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7).

На підставі заяви потерпілої ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 23499/1 від 28 вересня 2016 року страховою компанією їй здійснено 30 вересня 2016 року виплату страхового відшкодування у розмірі 25454 грн. 21 коп. (а.с.8, 35-37).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тобто ці правила не застосовуються до обставин, встановлених у справі про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце та чи вчинені вони цією особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Передбачене ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика на регресну вимогу до страхувальника є винятком як із загальних правил страхування, так і з правил регресу та стосується тих випадків, коли вина страхувальника у заподіянні шкоди має найбільш грубі і виразні форми.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до підпункту «г» пункту 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспорту пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Наведені норми права свідчать про те, що факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху повинен бути встановлений та підтверджений належними і допустимими доказами, проте позивач таких доказів суду не надав. Такі обставини не встановлені ні постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності (а.с.7), ні довідкою №94737080 управління патрульної поліції у м.Кіровограді про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6), а особисті пояснення відповідача від 01 липня 2016 року працівникам поліції про можливі причини ДТП (а.с.10) мають характер припущення та правового значення для підтвердження цих обставин не мають.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» залишити без задоволення, а заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко