КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №761/46865/17

провадження № 22-ц/824/6836/2019

28 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Слюсар Т. А., Семенюк Т. А.,

при секретарі Дуці В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» Коровайко Оксани Сергіївни про визнання протиправним та скасування рішення,за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року у складі судді Притули Н.Г.,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 20.11.2017 року, індексний номер 38219619, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк», винесеного державним реєстратором Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С., номер запису про право власності 23449673. Також просила зобов`язати державного реєстратора Філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С. поновити запис про право власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Посилалась на ті підстави, що 21 грудня 2007 року між Акціонерним інноваційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 10-29/4885, за умовами якого остання отримала на строк до 20 грудня 2022 року кошти у сумі 252 450 доларів США зі сплатою 11,75% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором сторони уклали іпотечний договір від 21.12.2007 року № 02-10/4209, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстраційним № 4753.

Предметом вказаного договору є квартира, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 7. 15 . 11. 2017 року державним реєстратором право власності на вказану квартиру було оформлено на ПАТ «Укрсоцбанк».

Позивач вважає, що перехід права власності на вказану квартиру є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані судом як такі, що суперечать закону та договору іпотеки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 04 січня 2018 року відкрито провадження в даній справі.

31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Також просила: заборонити ПАТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією, перереєстрацією та відчуженням квартири АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації місця проживання осіб, зареєстрованих у квартирі, або їх виселення; накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому існує висока ймовірність того, що останнє може в будь-який момент здійснити відчуження даної квартири на користь інших осіб, або вчинити будь-які інші дії, які можуть призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду про задоволення позову.

Крім того, з боку представників банку постійно вчиняються погрози щодо примусового виселення позивача та її сім`ї з вказаної квартири та її відчуження на користь третіх осіб.

Також зазначила, що 23 липня 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року заяву задоволено частково.

З метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Біллерис Ю. О. просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у забезпеченні позову в повному обсязі.

Посилається на ті підстави, що заявником не додано жодного документа, який би підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб та не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження банком спірного нерухомого майна.

Суд першої інстанції не звернув уваги на неспівмірність заходів забезпечення позову, оскільки іпотечний договір є чинним та діє презумпція правомірності правочину.

Позивачем не доведено, чим порушуються її права внаслідок задоволення вимог кредитора шляхом позасудового врегулювання спору в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та п.4.5.3 іпотечного договору при невиконаному зобов`язанні щодо погашення заборгованості за чинним кредитним договором та договором іпотеки.

В порушення вимог ст. 152-154 ЦПК України заява про забезпечення позову не містила пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Суд першої інстанції не дослідив необхідність зустрічного забезпечення з урахуванням необхідності гарантії виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, яке забезпечується іпотекою.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, щоневжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Висновок суду першої інстанції є правильним.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо законності рішення державного реєстратора Коровайко О. С. від 20.11.2017 року про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , та державної реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на спірне нерухоме майно на підставі цього рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ПАТ «Укрсоцбанк», як новий власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Накладення арешту на спірну квартиру є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують права відповідача користуватися та розпоряджатися своїм майном необґрунтовані, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на спірну квартиру перешкоджає господарській діяльності ПАТ «Укрсоцбанк», не містять відповідних обґрунтувань, в чому саме полягає існування перешкод для такої діяльності.

Не дослідження судом першої інстанції питання вжиття заходів зустрічного забезпечення не призвело до неправильного вирішення заяви.

Гарантія виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечена іпотекою нерухомого майна.

Обов`язкові підстави для застосування зустрічного забезпечення судом, передбачені ч.2 ст.154 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишає без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»- Біллериса Юрія Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді Т. А. Слюсар

Т. А. Семенюк