Житомирський апеляційний суд
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/10789/16 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційними скаргами заступника прокурора Житомирської області, Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира 15 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галасюка Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з Держави Україна в особі ГУ ДКС України в Житомирській області за рахунок коштів державного бюджету України матеріальну шкоду у розмірі 849 070,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., інфляційні нарахування у розмірі 472 931,99 грн., три відсотки річних в сумі 50 944,20 грн., стягнути з відповідачів витрати за складання експертного висновку в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7890,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 09.11.2010 року на виконанні в Корольовському ВДВС Житомирського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-895, виданий 18.06.2010 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 150 000, 00 грн боргу, 56 100, 00 грн встановленого індексу інфляції за час прострочення сплати боргу з 01.12.2007 року по 24.11.2009 року, 8 926, 03 грн. 3 % річних за час прострочення сплати боргу з 01.12.2007 року по 24.11.2009 року, а всього 215 026, 03 грн. Вказав, що в межах примусового виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем здійснено дії з опису та арешту належного йому автомобіля марки АUDI Q7 3.0 ТDІ Quattro («Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро») реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий та передано його на зберігання стягувачеві - Яцюку В.М. В подальшому, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2012 року, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, вказані дії держаного виконавця визнано неправомірними та зобов`язано виконавчу службу повернути йому автомобіль. Проте, його автомобіль під час зберігання було викрадено невстановленими особами, у зв`язку із чим СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області 27.10.2011 року порушено кримінальну справу № 11/07083 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. ОСОБА_1 зазначив, що в подальшому належний йому автомобіль виявлено на території Рівненської області, який він особисто забрав 14.11.2014 року під розписку, того ж дня і виявив фізичні пошкодження автомобіля, вартість збитку від яких встановлено висновком експерта автотоварознавчого дослідження №1530 та станом на 18.11.2016 року і становила 849 070, 00 грн. Зазначив, що внаслідок неправомірних дій державних виконавців щодо вилучення у нього автомобіля, який було пошкоджено, йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, яку він обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань у зв`язку із незаконним вилученням автомобіля, його послідуюче викрадення та втрату його як майна (у зв`язку із неможливістю використання за призначенням), вказав, що змінився його усталений спосіб життя та він змушений був звертатися до адвокатів з метою відновлення його порушеного права у суді, що призвело до нервових стресів та погіршення самопочуття. Окрім того вказав, що у зв`язку із тривалим невиконанням зобов`язання щодо відшкодування збитків відповідачами, а саме із 14.11.2014 року є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 625 ЦК України. Виходячи із наведеного, посилаючись на положення ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 625 ЦК України, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 15 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 849 070,00 грн., моральну шкоду в сумі 70 000,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 472 931,99 грн., три відсотки річних в сумі 50 944,20 грн. В решті вимог - відмовлено. Стягнуто з Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 9 890,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Житомирської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що для наявності підстав відшкодування майнової та моральної шкоди необхідно встановлення таких ознак , як протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Всупереч положень ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України позивачем не доведено, а в оскаржуваному рішенні не зазначено про встановлення вищенаведеного складу позадоговірного (деліктного) зобов`язання, що виключає можливість задоволення вимог позивача про стягнення з Держави Україна матеріальної та моральної шкоди. Позивач не заявляє вимог до заподіювача шкоди внаслідок пошкодження його майна. Водночас працівниками Корольовського ВДВС м. Житомира ГТУЮ в Житомирській області не завдано шкоди майну позивача, так як згідно акта опису і арешту майна автомобіль пошкоджень не мав. Крім того, ОСОБА_2 не притягнуто до участі у розгляді справи як відповідача. Вказує, що вина державного виконавця рішенням суду встановлена в інших правовідносинах - щодо задоволення вимог кредитора за рахунок заставного майна (автомобіля позивача), а тому посилання суду на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2012 року є безпідставним, оскільки останньою не встановлено факт заподіяння шкоди ОСОБА_1 в межах деліктних правовідносин. Оскільки судом не встановлено складу цивільно-правового делікту, тому немає підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі Корольовський ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що посилання суду на обставини встановлення вини державного виконавця в ухвалі Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2012 року є безпідставним, оскільки підставою для задоволення скарги на дії державного виконавця щодо накладення арешту на автомобіль позивача є те, що автомобіль перебуває в заставі ПАТ «ОТП «Банк»», а не грубе порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», що не може бути підставою для встановлення беззаперечної вини виконавчої служби у заподіянні шкоди. Разом із тим, на запит представника позивача ОСОБА_3 . ГУНП в Рівненській області Рівненського РВП надало інформацію щодо факту вчинення ДТП 09.12.2011 з участю автомобіля позивача та порушення кримінального провадження, що дає підстави стверджувати про викрадення автомобіля ОСОБА_1 невідомими особами. Зазначає, що згідно акту опису та арешту автомобіля позивача його передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 із встановленням заборони права користування транспортним засобом та обов`язком реального збереження майна, а тому в силу приписів саме зберігач має нести цивільну відповідальність. Вказує, що з огляду на наведене вина державних виконавців у неналежному зберіганні майна не доведена та нічим не підтверджена, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Окрім того вказує, що заявлена вимога про стягнення коштів за ст. 625 ЦК України є безпідставною, оскільки остання застосовується лише до зобов`язальних правовідносин які існували до винесення рішення суду. Також зазначає, що обов`язковою умовою застосування статей 1166, 1167, 1173 ЦК України є завдання шкоди саме посадовою або службовою особою та встановлення їх вини.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області, в якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що правовою підставою відшкодування шкоди , завданої діями чи бездіяльністю державного виконавця є правопорушення і шкода відшкодовується незалежно від вини. Наявність позадоговірного зобов`язання вбачається із резолютивної частини ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2012 року. Вказує, що оскільки автомобіль позивачу повернуто не в тому стані, в якому у останнього незаконно вилучено, тому існують підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того вказує, що правові підстави пред`явлення позову до зберігача відсутні, а рішеннями судів встановлено відсутність правових підстав у державного виконавця щодо вилучення автомобіля у позивача і передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу Корольовського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області представник позивача зазначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень відшкодовується незалежно від вини цих органів. Вказує, що оскільки саме відділ ДВС мав повернути автомобіль, проте повернув його в іншому стані, ніж на момент опису й арешту майна, тому саме ВДВС є боржником у цьому зобов`язанні і саме він має відшкодовувати шкоду, а не ОСОБА_2 , якому було передано на зберігання автомобіль державним виконавцем. У відзиві також наголошується на правомірності стягнення моральної шкоди, інфляційних та 3-х процентів річних.

У своїх поясненнях на відзив на апеляційну скаргу Корольовського ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області останній зазначив, що посилання ОСОБА_1 на положення ст. 509, 510, 511, 610, 611, 614 ЦК України, які регулюють зобов`язальні правовідносини є безпідставними, оскільки між позивачем та державною виконавчою службою ніякі договори не укладалися. Окрім того вказав, що згідно роз`яснень у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 по справі № 920/31/18 підставою притягнення до відповідальності органів державної влади у вигляді відшкодування шкоди є факт неправомірних дій чи бездіяльності цього органу, посадових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Так як жодним судовим рішенням не встановлено вину державного виконавця у заподіянні шкоди, тому підстав для задоволення позову немає.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що на виконанні Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-895, виданий Корольовським районним судом 18.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 215026, 03 грн, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 22444490 від 09.11.2010 (т.1а.с. 8).

В порядку примусового виконання рішення суду 02.06.2011 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Бовсунівським М.М. здійснено дії з опису та арешту належного позивачу транспортного засобу марки Audi Q7 3.0 TDI Quattro, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.9-10). Опис та арешт майна зазначеного автомобіля здійснювався у присутності представника АТ «ОТП Банк» Шевчука Р.О., дільничного інспектора міліції Корольовського райвідділу ОСОБА_4 , директора ПП «Юстиція» Майківця А.В., та двох понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Боржник ОСОБА_1 відмовився бути присутнім при складанні акту опису й арешту майна та від підпису відмовився. У ОСОБА_1 залишилися ключі від автомобіля та технічний паспорт, що відображено в акті опису та арешту майна.

Вказане майно за виконавчим провадженням №22444490 було передано на зберігання стягувачеві Яцюку В.М (т.1 а.с. 9-10).

Представник державної виконавчої служби пояснював як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, що опис та арешт автомобіля здійснювався за погодженням із заставодержателем АТ «ОТП Банк», про що свідчить і присутність представника банку під час вчинення виконавчої дії.

Вищевказаний автомобіль під час зберігання у стягувача було викрадено невстановленими особами в період часу з 9 год 07.09.2011 до 14 год 08.09.2011, у зв`язку з чим СВ Богунського PB УМВС України в Житомирській області 27.10.2011 порушено кримінальну справу №11/070893 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України (т.1а.с. 12).

Постановою про визнання особи потерпілою ст. слідчого СВ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області від 27.10. 2011 ОСОБА_1 визнано потерпілим у зазначеній кримінальній справі, про що йому оголошено (т.2 а.с.18).

Матеріалами справи також підтверджується, що ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2012, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30.08.2012 визнано неправомірними дії Корольовського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції по накладенню арешту і опису майна ОСОБА_1 , а саме автомобіля марки «Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий. Зобов`язано Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1 зазначений автомобіль у разі встановлення його місцезнаходження (т.1 а.с. 14-17).

Під час здійснення розшукових дій вказаний транспортний засіб було виявлено на території Рівненської області та на виконання ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2012 передано під розписку ОСОБА_1 14.11.2014, в якій він зазначив, що претензій до працівників міліції не має та мати не буде (т.1 а.с. 34).

Отримавши транспортний засіб, ОСОБА_1 виявив механічні пошкодження.

Через два роки ОСОБА_1 замовив автотоварознавче дослідження з метою визначення вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля марки «Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий. Згідно висновку №1530 судового експерта - ФОП ОСОБА_7 від 18.11.2016 вартість матеріального збитку з технічної точки зору станом на 18.11.2016 становить 849 070, 00 грн (т.1 а.с. 35-57).

Також з матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2014 року старшим слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, змістом якої підтверджено, що в період часу з 9 год 07.09.2011 по 14 год 08.09.2013 невстановлені особи, шляхом протиправного проникнення до гаражного приміщення ОСОБА_2 незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем марки «Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий. По даному факту 27.10.2011 СВ Богунського РВ УМВС було порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 289 КК України та в подальшому відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002483, потерпілим у якому визнано ОСОБА_1 Керуючись ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002483 від 01.08.2013 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т.2 а.с.28). Зазначена постанова потерпілим ОСОБА_1 не оскаржувалась.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого права, посилаючись на положення ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що вину державного виконавця у заподіянні шкоди позивачу встановлено ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2012, розмір шкоди визначено автотоварознавчим висновком експерта, відповідач не довів обставини, що виключають його вину у завданні шкоди, а тому позов є обґрунтований.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначив, що "розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що ... шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини".

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що встановлена ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 3 березня 2012 року неправомірність дій Корольовського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції в особі державного виконавця Бовсунівського М.М. по накладенню арешту і опису майна ОСОБА_1 , а саме: автомобіля марки «Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий не перебуває у прямому причинному зв`язку з фактом викрадення автомобіля та його пошкодженням, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту (ч.5 ст.57 Закону України в ред. на момент спірних правовідносин).

Матеріалами справи підтверджено, що державний виконавець склав акт опису і арешту майна ( автомобіля марки «Ауді К7 3.0 ТДІ Кватро» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2007, колір сірий) і передав на зберігання стягувачу, про що зазначив в акті, який було складено в присутності стягувача, боржника, понятих та інших осіб, залучених до проведення виконавчих дій, хоча боржник від підпису відмовився.

Отже, державний виконавець вчинив дії щодо зберігання вилученого майна відповідно до наведених положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. на момент спірних правовідносин) для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Судовим рішенням від 03.03.2012 встановлено, що державним виконавцем було порушено зазначену норму.

Проте порушення порядку звернення стягнення на заставлене майно не є прямим наслідком його втрати чи пошкодження, про що йдеться у позовній заяві ОСОБА_1

Накладення арешту на заставне майно та його подальша реалізація і задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, призвело б до порушень прав заставодержателя, яким у даному випадку є АТ «ОТП Банк», проте останній будь-яких вимог до державного виконавця не заявив.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі (ст. 376 ЦПК України).

Судовий збір, понесений особами, які подали апеляційні скарги (т.1 а.с. 209, 259) підлягає стягненню з позивача на їх користь відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374, 376,381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги заступника прокурора Житомирської області, Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2018 року в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Житомирської області 8 280,30грн. судового збору, на користь Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 11 161,80грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.05.2019.

Головуючий Судді