Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/147/19

Номер провадження: 2/511/192/19

29 травня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі - АТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.02.2012 року в розмірі 33327,37грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного договору № б/н від 15.02.2012року ОСОБА_1 15.02.2012року отримав кредит у розмірі 17500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед АТ КБ "Приват Банк" станом на 08.01.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 33327,37грн., у тому числі: відсотки за користування кредитом - 14693,04грн.; нараховано пені - 16571,12грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500грн.; штраф ( процентна складова) - 1563,21грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді від 07 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 36)

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду відзив на позовну заяву (а.с.50-60), суду пояснив, що він вважає вимоги банку недоведеними та безпідставними, сумнівається, що його підпис на анкеті - заяві від 15.02.2019 року, та оскільки банк не надав оригіналу, то він не заявляє про призначення по справі почеркознавчої експертизи. Просив суд відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2012 року застосувавши наслідки пропуску строків позовної заяви, які вважав закінчились на момент звернення Банку до суду.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ч.1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2012 року ОСОБА_1 15.02.2012року отримав кредит у розмірі 17500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ( а.с. 9-25)

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, ПАТ КБ "ПриватБанк", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті (www:privatbank.ua), складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до умов договору п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено можливість зміни розміру кредитного ліміту, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає право Банку в будь -який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 до обов`язків позичальника відноситься слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідач ОСОБА_1 до теперішнього часу із заявою про розірвання кредитного договору до банку не звертався, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. + 5% від суми позову.

Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконував.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 перед АТ КБ "Приват Банк" станом на 08.01.2019 року має заборгованість по кредитному договору у розмірі 33327,37грн., у тому числі: відсотки за користування кредитом - 14693,04грн.; нараховано пені - 16571,12грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) - 500грн.; штраф ( процентна складова) - 1563,21грн. ( а.с. 5-8).

Згідно виписки з карткового рахунку (а.с.100-102), встановлено, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів та відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Розрахунок заборгованості відповідачем по справі не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не проводились, оскільки жодна із сторін клопотання про їх проведення не заявляла. Отже вказаний розрахунок є належним та допустимим доказом.

Відповідач ОСОБА_1 просив суд відмовити в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2012 року, застосувавши наслідки пропуску строків позовної заяви, які вважав закінчились на момент звернення Банку до суду.

Вирішуючи питання стосовно застосування строків позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14 за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) (постанова ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14).

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно довідки Банку встановлено, що згідно кредитного договору б/н від 15.02.2012 року ОСОБА_1 отримав картки № 605409, № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (а.с.105)

Строк дії картки № НОМЕР_2 - до березня 2021 року.

Банк звернувся до суду з позовною заявою про захист порушеного права 28.01.2019 року - до спливу строку позовної давності.

Тому заява відповідача про застосування строків позовної давності до всіх вимог Банку задоволенню не підлягає і підстав для відмови в позові в зв`язку зі спливом строку позовної давності не має. Умовами договору та діючим законодавством не передбачено підстав для зменшення розміру заборгованості по сплаті процентів.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України передбачає право суду за певних умов зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з боржника, але зазначене правило не стосується сплати процентів

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Отже законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Не підлягає стягненню з ОСОБА_1 16756,25 грн. нарахованої пені.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приват Банк" підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16756,25 грн., яка складається з: відсотків за користування кредитом - 14693,04грн.; штрафу (фіксована частина) -500 грн, штрафу (процента складова) - 1563,21 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1921грн.

На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,18,19,48,76- 81,95,211, 223, 247,258-259, 263, 265, 273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_4 , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 19.11.2007 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (р/р НОМЕР_5 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.02.2012 року в розмірі 16756,25 грн., яка складається з: відсотків за користування кредитом - 14693,04 грн.; штрафу (фіксована частина) -500 грн, штрафу (процента складова) - 1563,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_4 , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 19.11.2007 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (р/р НОМЕР_5 , , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 29.05.2019 року.

Суддя А. В. Ільяшук