ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 641/9166/19

провадження № 22-ц/818/3190/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

відповідач: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області Пікула Вікторія Юріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області Пікули Вікторії Юріївни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року в складі судді Боговського Д.Є., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області Пікули Вікторії Юріївни .

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області перебуває виконавче провадження №50089623 з виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, щодо зобов`язання Комінтернівського ВДВС ХМУЮ (Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області) повернути ОСОБА_1 , як переможцю електронних торгів грошові кошти у розмірі 386174,05грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ (Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області) за придбання квартири АДРЕСА_1 .

З часу подання стягувачем заяви - 27 січня 2016 року і до теперішнього часу судове рішення не виконане, боржник ігнорує вимоги державного виконавця про повернення грошових коштів. При цьому державний виконавець безпідставно затягує провадження виконавчих дій, затримує виконання рішення.

Просить суд: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області Пікули В.Ю. при виконанні рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, щодо зобов`язання Комінтернівського ВДВС ХМУЮ (Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області) повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386174,05грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ (Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області) за придбання квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного виконавця невідкладно вчинити дії щодо фактичного виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року зміненого рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року; відшкодувати судові витрати.

У судове засідання стягувач ОСОБА_1 не з`явився, у своїй скарзі просив слухати справу за його відсутності.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ГТУЮ в Харківській області Пікула В.Ю. подала до суду письмові заперечення, справу просила розглядати за її відсутності.

Представник боржника - Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на її незаконність та необґрунтованість, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні скарги на неправомірну бездіяльність районний суд не врахував того факту, що всі зазначені дії, які стали підставою для відмови у задоволенні скарги, були вчинені державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області вже після звернення стягувача до суду за скаргою.

Більш того, вказує, що районним судом під час вирішення даної скарги по суті заявлених вимог не було враховано того, що відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 606-XIV, який діяв на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання немайнового характеру - у двомісячний строк.

Оскільки виконавче провадження № 50089623 про зобов`язання Комінтернівського ВДВС ХМУЮ повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386 174 грн. 05 коп. було відкрито ще 03 лютого 2016 року, то виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, мало бути здійснене не пізніше 03 квітня 2016 року, а що найбільше 03 серпня 2016 року.

Крім того, вказує, що роблячи висновок про те, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження №50089623 нібито діяв згідно норм Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції не звернув уваги на те, що невиконання рішення суду протягом більш ніж трьох років є неприпустимим порушенням норм вищевказаного Закону.

Районний суд залишив поза увагою той факт, що протягом року з моменту відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вчинила більше жодних дій, спрямованих на реальне виконання рішення суду.

Більш того, після того, як стягував направив державному виконавцю Пікулі В.Ю. заяву разом з оригінали судових рішень, у якій просив не зволікати із провадженням виконавчих дій та виконанням рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року у строки, встановлені законодавством, державний виконавець ще неодноразово відкладав провадження виконавчих дій, з підстав, не передбачених законом, про що були винесені відповідні чисельні постанови.

Вказує також на те, що відмовляючи у задоволенні скарги на неправомірну бездіяльність державного виконавця, районний суд не врахував того факту, що на момент звернення скаржника до суду, 27 серпня 2018 року Апеляційний суд Харківської області своєю постановою визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Харківській області Пікули В.Ю. щодо невиконання у передбачений частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчого листа № 641/2934/15-ц, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року.

Крім того, 12 грудня 2018 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виніс постанову, якою зобов`язав державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Харківській області Пікули В.Ю. здійснити всі необхідні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року.

Тобто, станом на момент звернення заявника до суду зі скаргою, так і під час розгляду її районним судом, вже існували судові рішення, винесені у рамках тих же правовідносин, якими суди не тільки визнали неправомірною бездіяльність державної виконавчої служби у невиконанні нею судових рішень, які набрали законної сили, але і зобов`язали державного виконавця здійснити всі необхідні та достатні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом.

Зазначив, також, що звертаючись зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заявник сподівався на забезпечення йому гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд, який захистить і відновить його порушені права, визнає недопустимою і протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, протягом більш ніж двох років, натомість суд першої інстанції, позбавив його доступу до правосуддя з підстав, не передбачених законом, і взагалі відмовився належним чином розглянути його вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця, чим фактично легалізував

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2, ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому Законом.

Працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені Законом.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року визнано електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , які були проведені Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 13 лютого 2015 року - недійсними.

Визнано протокол №49660 проведення електронних торгів 13 лютого 2015 року з реалізації квартири № НОМЕР_1 - недійсними.

Застосовано реституцію, повернуто сторони до первісного стану, повернувши грошові кошти, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від продажу квартири АДРЕСА_1 , покупцеві ОСОБА_1

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року - змінено.

Зобов`язано Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386 174,05грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повернути ОСОБА_1 гарантований внесок у розмірі 20 324,95грн., перерахований ним ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на придбання квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року - залишено без змін.

22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом було видано виконавчий лист, який у подальшому - 26 січня 2016 року було пред`явлено ОСОБА_4 до виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області.

На підставі вказаного виконавчого листа, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області Шиндель В.А. від 03 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження №50089623, згідно якої боржник особисто зобов`язаний вчиняти певні дії.

Постановою державного виконавця від 22 вересня 2017 року на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 замінено сторону боржника - Комінтернівський ВДВС ХМУЮ на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно положень ч.1 та п.1 ч.2. ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

Так, згідно вимог цієї статті, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ст.75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також, положенням п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що при здійсненні вказаного виконавчого провадження неодноразово відкладалось провадження виконавчих дій.

19 жовтня на адресу боржника - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області було направлено вимогу з проханням повідомити про стан виконання рішення суду на підставі виконавчого листа.

07 листопада 2018 державним виконавцем отримано повідомлення про те, що грошові кошти в розмірі 351 181грн. перераховані платіжним дорученням від 03 березня 2015 року представнику стягувача.

23 листопада 2018 року стягувач звернувся до державного виконавця із вимогою про негайне виконання судового рішення, оскільки грошові кошти не надійшли стягувачу, рішення суду не виконане.

29 листопада 2018 року боржнику було направлено вимоги про повідомлення наявності грошових коштів 34 993,05грн. на рахунках боржника, а також надання засвідченої копії платіжного доручення від 03 березня 2015 року про перерахування коштів в сумі 351 181грн., однак відповідь на вимоги державного виконавця не отримано.

22 грудня 2018 року у зв`язку із невиконанням рішення суду на боржника накладено штраф в розмірі 5100грн., копія постанови державного виконавця направлена сторонам виконавчого провадження.

28 січня 2019 постановою державного виконавця було відкладено провадження виконавчих дій на строк до 11 лютого 2019 року у зв`язку із поданням боржником до суду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

12 лютого 2019 року у зв`язку із повторним невиконанням рішення суду без поважних причин на боржника накладено штраф в подвійному розмірі 10200грн., копія постанови державного виконавця направлена сторонам виконавчого провадження.

20 лютого 2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Харківській області направлено до Слобідського ВП ГУ НП у Харківській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та цього ж дня винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі вимог п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, державний виконавець посилався на те, що рішення суду, яке знаходилось на виконанні у ВДВС не є рішенням про стягнення коштів, оскільки у резолютивній частині рішення суду зазначено: зобов`язано Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386 174,05грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 42446592 вбачається, що Комінтернівським Відділом державної виконавчої служби ХМУЮ на підставі платіжного доручення від 03.03.2015 № 272 перераховано на користь представника стягувача ОСОБА_5 (згідно його заяви від 16.02.2015 та копії довіреності) кошти в сумі 351181.00 грн.

Таким чином, на момент вступу в силу рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова та видачі судом виконавчого листа 22.01.2016 року на депозитному рахунку Відділу вже були відсутні вище вказані грошові кошти.

Відповідно до ст. 45, 49, 55, 78 Бюджетного кодексу України, єдиний казначейський рахунок використовується для зарахування доходів і здійснення видатків державного бюджету.

Бюджетні кошти (кошти бюджету) - це належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету (ст. 2 Бюджетного кодексу).

Отже, кошти отримані від реалізації майна фізичної особи для погашення заборгованості перед іншою фізичною особою не є бюджетними коштами, а тому виконати рішення суду про зобов`язання повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17.02.2015 на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_1 , ВДВС не має можливості, оскільки вони вже були перераховані представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

З урахування викладених обставин справи, колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко