Провадження № 6/537/134/2019
Справа № 2-608/2004
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря Герасименко Л.М., представника заявника ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою, де просить видати дублікат виконавчого листа по справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування заяви зазначила, що у березні 2004 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття. Нею був отриманий оригінал виконавчого листа, який був прд`явлений нею до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького управління юстиції. 12.08.2014 року за її заявою державним виконавцем їй був повернутий виконавчий лист про стягнення аліментів. Вказала, що вона мусила забрати виконавчий лист на вимогу боржника ОСОБА_2 , який погоджувався дати дозвіл на виїзд дитини за кордон, де вона планувала проживати, лише за умови припинення стягнення з нього аліментів на утримання дочки, про що боржник вказав у написаних ним розписках від 12.08.2014 та від 08.01.2016. Зазначила, що з часом нею був втрачений оригінал виконавчого листа, а тому з урахуванням викладеного просила заяву задовольнити.

Боржником ОСОБА_2 були надані письмові заперечення на заяву про видачу дублікату виконавчого листа, в яких він зазначив, що заявниця була його співмешканкою, під час їх спільного проживання у них народилася дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2007 року вони перестали сумісно проживати, у зв`язку з чим нею було подано позов до суду про стягнення аліментів. Вказав, що до 2014 року він своєчасно сплачував аліменти. У серпні 2014 року він зустрічався з заявницею з приводу надання дозволу на постійне місце проживання в Російській Федерації та отримання громадянства дочкою і між ними була досягнута домовленість про те, що він надає дозвіл на виїзд дочки за кордон, а вона, стягувач, відкликає виконавчий лист про стягнення аліментів. Враховуючи всі ці обставин, він надав дозвіл на виїзд дочки за кордон з нотаріальним оформленням, а стягувачка надала йому розписку разом з оригіналом виконавчого листа. Вважає, що він та заявниця не мали один до одного претензій щодо подальшого питання утримання дочки та стягнення аліментів. З урахуванням викладеного, просив відмовити в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Вказала, що боржник надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон лише під умовою, що з нього не будуть стягуватися аліменти на утримання доньки. Однак, це не була мирова угода з приводу припинення стягнення аліментів. Зазначила, що її довірителька їй повідомила, що оригінал виконавчого листа боржнику вона не віддавала, можливо, вона його забула у нотаріуса, коли разом з боржником оформляли дозвіл на виїзд дитини за кордон і після оформлення згоди боржник забрав собі оригінал виконавчого листа. Написані її клієнткою розписки свідчили про розрахунок боржника по аліментним зобов`язанням за минулий час, будь-яких домовленостей на майбутнє не укладалося. Раніше не було потреби у отриманні аліментів на доньку, вона утримувала її самостійно, але на сьогоднішній день така потреба з`явилася. Зазначила, що відмова від належного заявниці права на отримання аліментів є нікчемною. З урахуванням викладеного просила задовольнити заяву.

Боржник ОСОБА_2 у судовому засіданні в задоволенні заяви просив відмовити з підстав, зазначених ним у запереченні. Окрім того вказав, що заявниця чинила йому перешкоди у зустрічах з дочкою. Він добросовісно сплачував аліменти на утримання доньки до 2014 року, а потім заявниця знайшла собі чоловіка, який запропонував йому, як батькові, надати дозвіл на виїзд доньки за кордон у Росію до його місця проживання та повідомив, що він заможній чоловік і не потребує аліментних коштів. Він, як батько, надав згоду на виїзд дочки за кордон, після чого заявниця добровільно віддала йому оригінал виконавчого листа. Додатково вказав, що була домовленість, що донька постійно проживатиме за кордоном, але періодично провідуватиме батька. У 2018 році він брав для дочки путівку у табір, купував подарунки. З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки між ним та заявницею фактично було укладено мирову угоду, за якою він сплатив їй одноразово близько 65000 гривень в рахунок того, що вона не буде мати майнових претензій до нього зі сплати аліментів на утримання спільної доньки.

Суд, вислухавши представника заявника, боржника, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і в ч.1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до роз`яснення, що міститься в рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Такої ж правової позиції дотримується Європейський суд з прав людини (наприклад, п.43 рішення від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України») вказуючи, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено в тому числі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2004 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 часин заробітку кожного місяця до повноліття дитини.

10.01.2014 стягувач змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану рестраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

На підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2004 був виданий заявниці виконавчий лист, що нею не заперечується. Згідно з письмовими поясненнями заявниці виконавчий лист згодом нею був втрачений.

Згідно довідки Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області у відділі перебував на виконанні виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно. 19.09.2005 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 27.11.2013 на підставі п.8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення з Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області у відділі не перебуває виконавчий документ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь заявниці на утримання дочки ОСОБА_4 .

В судовому засіданні боржником визнано, що оригінал вказаного виконавчого листа про стягнення з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 часин заробітку кожного місяця до повноліття дитини, знаходиться у нього, проте він відмовився надати його для огляду представнику заявниці, а надав лише суду для огляду на відстані. Проти повернення виконавчого листа суду чи заявниці категорично заперечував. Визнав, що в примусовому порядку на даний час з нього аліменти не стягуються.

Посилання ОСОБА_2 , що заявницею була написана розписка про те, що вона немає до нього жодних претензій по сплаті аліментів на дитину до повноліття дитини і на період її навчання, тобто до 23 років, як на підставу у відмові у видачі дублікату виконавчого листа, суд не приймає до уваги, оскільки дана розписка не свідчить про відсутність аліментних зобов`язань ОСОБА_2 до досягнення дитиною певного віку. ОСОБА_2 не можна вважати таким, що звільнений від обов`язку виконувати рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2004 про стягнення з нього аліментів, а відмова заявниці від реалізації своїх прав у майбутньому є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. При цьому суд вважає, що є очевидним факт втрати стягувачем оригіналу виконавчого листа та фізичну неможливість його пред`явлення до виконання. Доказів того, що виконавчий лист був добровільно наданий стягувачем у володіння боржнику на підтвердження факту повного виконання зобов`язань по сплаті аліментів, суду також не надано. Розписка від 29.07.2016 не містить періоду та суми отриманих ОСОБА_3 коштів.

Приписами п.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З матеріалів справи вбачається, що дитина, на утримання якої стягуються кошти з ОСОБА_2 за рішенням суду, не досягла повноліття, тобто заявниця звернулася до суду до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд звертає увагу на те, що виключно стягувач наділений правом вирішувати питання щодо пред`явлення нею виконавчого листа до примусового виконання, добровільна сплата аліментів за період, що пройшов, не унеможливлює реалізацію цього права.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що в ході виконання виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого листа про стягнення аліментів, боржник має право надати державному виконавцю підтверджуючі документи про сплату ним аліментів за минулий період у добровільному порядку, які державний виконавець має взяти до уваги про проведені ним виконавчих дій.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.431 ЦПК України, п. 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2004 року в цивільній справі № 2-608/2004 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст ухвали виготовлено 11 жовтня 2019 року