КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/13823/13-ц

10 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року, ухвалене під головуванням судді Дубаса В.А., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 18.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 , за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 18 844 дол. США на купівлю автомобіля, з кінцевим терміном повернення 20.07.2015 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% річних.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка на 19.03.2013 року становить 23919,93 долари США., що згідно курсу НБУ складає 191 192 грн., з яких: 14738,40 доларів США, що за курсом НБУ складає суму 117804,03 грн., - заборгованість за тілом кредиту та 9181,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 73387,97 грн., - заборгованість за процентами за користування кредитом.

З урахуванням наведеного, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 191 192 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23 919,93 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 191 192 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 14 738,40 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 117 804 грн. 03 коп., несплачених процентів у сумі 9181,53 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 73 387 грн. 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1911 грн. 92 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 25 липня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, оскільки його не було повідомлено про час та місце розгляду справи. Звертає увагу на те, що останній платіж по кредитному договору ним було здійснено в березні 2009 року, а 06.05.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» надіслало на його адресу вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, якою кредитор фактично змінив строк виконання основного зобов`язання і перебіг строку позовної давності розпочався з наступного дня після спливу 31 дня з дня отримання вимоги. Банк звернувся до суду з даним позовом 20 квітня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Козоріз Сергій Васильович підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 18 844 доларів США на купівлю автомобіля, а позичальник зобов`язався погасити кредит до 20.07.2015 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,00% річних (а.с. 6-14).

Сторонами не заперечується, що банк виконав умови кредитного договору та надав відповідачу в кредит грошові кошти у сумі 18 844 доларів США.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №0 від 18.07.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 29, 32-34).

З довідки ПАТ «Дельта Банк» від 19.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.03.2013 року утворилася заборгованість в сумі 23 919,93 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 191 192 грн., та складається із заборгованості за кредитом у сумі 14 738,40 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 117 804 грн. 03 коп. й несплачених процентів у сумі 9181,53 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 73 387 грн. 97 коп. (а.с.50)

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «Дельта Банк» посилалося на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 191 192 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23 919,93 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 191 192 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 14 738,40 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 117 804 грн. 03 коп., несплачених процентів у сумі 9181,53 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 73 387 грн. 97 коп., суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, на підставі досліджених судом доказів, яким судом надана вірна правова оцінка.

Відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, оскільки його не було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2013 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 25 жовтня 2013 року на 10 год. 30 хв.

Сторонам по справі, в тому числі відповідачу за адресою реєстрації місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , було надіслано судову повістку та копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказане поштове відправлення, адресоване Пурику ОСОБА_2 , повернулося до суду без вручення із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, призначене на 25.10.2013 року та відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача, розгляд справи було відкладено на 03.12.2013 року на 12 год. 00 хв. та 28.10.2013 року судом надіслано відповідачу судову повістку. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 вказаної повістки, як і відсутні інші відомості, які б свідчили про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду, в якому було ухвалено оскаржуване заочне рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року було ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, так як справу було розглянуто судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, відповідач посилається в апеляційній скарзі на вказану обставину, що є обов`язковою підставою для скасування заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів враховуються також правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі №200/11343/14-ц, а саме, що відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Враховуючи те, що через неналежне повідомлення про розгляд справи відповідач був позбавлений можливості подавати докази та заявляти клопотання в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймає заяву відповідача про застосування строків позовної давності та копію вимоги АКІБ «УкрСиббанк» від 06.05.2009 року, адресованої відповідачу ОСОБА_1 щодо дострокового погашення заборгованості по кредиту та вважає необхідним надати їм правову оцінку в сукупності з іншими доказами у справі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно за умовами договору й вимогами Цивільного кодексу України.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

З досліджених доказів встановлено, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором.

При цьому, ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з даним позовом, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до позовної заяви додало повідомлення вих.№8954699 від 27.12.2012 року адресоване ОСОБА_1 та докази його відправлення, зі змісту якого слідує, що новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» вимагає погасити наявну заборгованість у повному обсязі зі сплатою процентів за користування кредитом з урахуванням усіх штрафних санкцій або передати предмет застави кредитору для можливості здійснити реалізацію у добровільному порядку.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на дострокове стягнення заборгованості, визначене ст. 1050 ЦК України і строком виконання зобов`язання змінений саме на підставі направленої відповідачу вимоги ПАТ " Дельта Банк" від 27.12.2012 року.

Разом з тим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано вимогу, направлено на його адресу АКІБ «УкрСиббанк» 06.05.2009 року, в якій банк зазначав, що станом на 06.05.2009 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить: прострочена заборгованість 2919,11 дол. США; залишок по основному боргу 18255,52 доларів США, у зв`язку з чим, банк вимагав усунення порушень кредитного договору протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги та роз`яснено, що у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, термін повернення кредиту вважатиметься таким, що настав та вимагатиметься дострокове виконання зобов`язань за договором, а саме: сплата заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплата коштів нарахованих процентів та пені, які підлягають уточненню на дату фактичного повернення коштів. (а.с.130)

У суді апеляційної інстанції відповідач зазначив, що вказана вимога отримана ним 08.05.2009 року.

Доказів на спростування вказаної обставини позивачем надано не було.

Як зазначалося вище, ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Також розділом 6 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18 липня 2008 року врегульовано порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку.

Так, згідно п.п.6.1.2. п.6.1. сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з подій, що зазначена у пункті 3.1.2. договору (зокрема у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором та/або кредитним договором строком більше ніж на один місяць), банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2. договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п.6.2. договору в разі застосування банком право дострокового повернення кредиту, терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг строку позовної давності.

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» використав право достроково вимагати у позичальника ОСОБА_1 повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши йому 06 травня 2009 року вимогу про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів (відсотків).

Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16.

Відповідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи наведене, всі дії вчинені АКІБ «УкрСиббанк» щодо реалізації права на дострокове повернення кредиту в травні 2009 року є чинними для ПАТ «Дельта Банк» як нового кредитора.

Як зазначалося вище, вказана вимога АКІБ «УкрСиббанк» від 06.05.2009 року про дострокове повернення кредиту отримана ОСОБА_1 08.05.2009 року і вказана обставина позивачем не спростована.

Отже, надісланням зазначеної вимоги кредитор змінив строк кредитування з 20 липня 2015 року на 08.06.2009 року (сплив тридцяти одноденного строку з моменту отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач звернуся до суду з даним позовом з пропуском строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначалося вище, АКІБ «УкрСиббанк» було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору вих. № 26-93/413 від 06.05.2009 року, яку було отримано відповідачем 08.05.2009 року, й надісланням зазначеної вимоги кредитор змінив строк кредитування з 20 липня 2015 року на 08.06.2009 року (тридцять другий день з моменту отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості).

Враховуючи те, що в строк до 08.06.2009 року заборгованість позичальником не була погашена, тому саме з цього часу розпочався відлік строку позовної давності в 3 роки для звернення до суду з позовом, який сплинув 08.06.2012 року.

З позовом до ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду лише у серпні 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що з урахуванням ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ході розгляду даної справи ОСОБА_1 було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, яка задоволена в повному обсязі, в розмірі 2868 грн.

З урахуванням зазначеного з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2868 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258,261,267,1048,1050 ЦК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 2868 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: