Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 759/11863/16-ц

провадження № 61-22689св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом виселення з неї ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 Оскільки останній не є членом сім`ї позивача, договір щодо його порядку проживання у спірному житловому приміщенні не укладався, проте він чинить перешкоди у розпорядженні належним їй нерухомим майном, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою шляхом примусового виселення з житлового приміщення ОСОБА_2 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач проживає у належному позивачу житловому приміщенні без належної правової підстави, є колишнім членом сім`ї власника житла, відмовляється в добровільному порядку звільнити займане ним житло та знятися з реєстраційного обліку, а тому його слід виселити без надання іншого житла.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач зареєстрований у спірному житловому приміщенні з 2014 року, проживав у ньому як член сім`ї позивача, з якою перебував у зареєстрованому шлюбі до 2015 року, тому припинення шлюбних відносин не позбавляє ОСОБА_2 права користування займаним житловим приміщенням.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки є колишнім членом її сім`ї, та не отримував згоду позивача на подальше проживання у ньому.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 направив заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року без змін.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Суди встановили, що з 23 вересня 2006 року до 22 грудня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася донька - ОСОБА_4

ОСОБА_1 з 27 січня 2011 року є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації, виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , який є колишнім членом сім`ї позивача, проте продовжує проживати у спірному житловому приміщенні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який не є членом сім`ї позивача, відмовляється добровільно звільнити спірну квартиру, чим порушує її право власності, чинить перешкоди у його реалізації. Договір між відповідачем та позивачем щодо порядку користування спірним будинком не укладався.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд зробив висновок про те, що припинення шлюбних відносин із позивачем не позбавляє ОСОБА_2 права користування займаним житловим приміщенням.

Однак із висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач проживав у спірному житловому приміщенні в якості члена сім`ї власника (колишній чоловік позивача) і набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц і Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 526/3206/17.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує рішення апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року і залишає в силі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року скасувати.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун
В.І. Крат