ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12274/18

Номер провадження 22-ц/816/2687/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Собини О. І.,

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Катрич О.М. у м. Суми, повний текст якого складено 20 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Міськводоканал», вимоги якого заявою від 18 вересня 2018 року уточнив та обґрунтував тим, що понад 10 років тому КП «Міськводоканал» програв судову справу з позовом до нього, з метою стягнення простроченого боргу. На той час в квартирі було прописано 9 осіб (в т.ч. шестеро дітей), розрахунки проводились за так званими «нормами витрат», тобто фактично послуги в такому об`ємі не надавались, чому підтвердження є 10 років експлуатації лічильників на воду в його квартирі, коли витрати води зменшились в 5 разів порівняно з «нормативними». Деякий час відповідач не включав програну суму до квитанцій про оплату наданих послуг, але потім став її вносити до квитанції, мотивуючи це тим, що в нього не має підстав для її списання. Такі дії відповідача призводять до плутанини, межують з шахрайством. Відповідач надавши дану суму «боргу» до Департаменту соцзахисту населення Сумської міської ради, позбавив багатодітну сім`ю позивача субсидій (які призупинені) на житлово-комунальні послуги. Тому просив суд зобов`язати КП «Міськводоканал» виключити із суми заборгованості за квартирою (м АДРЕСА_1 ) за послуги з централізованого водопостачання (особ. рахунок № НОМЕР_1 ), в сумі програного раніше позову відповідачем у сумі 575,70 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Позивач вказує, що звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав, що не заборонено законом. Вважає, що відповідач повинен списати з балансу 575,70 грн неіснуючої заборгованості за послуги з водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Міськводоканал» Сумської міської ради просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату водопостачання не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

З повідомлення КП «Міськводоканал» Сумської міської ради №24/289 від 11 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за надані відповідачем послуги у загальному розмірі 1046,09 грн (а.с. 36).

Згідно обігової відомості за період часу з 01 березня 2016 року по 31 січня 2019 року позивач отримує субсидію (а.с. 37-38).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2010 року у справі № 2-1433/2010 позовну заяву КП «Міськводоканал» Сумської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Міськводоканал» Сумської міської ради заборгованість по оплаті наданих послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 722,78 грн. (а.с. 39).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 01 квітня 2010 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 лютого 2010 року в частині стягнення боргу за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.1998 року по 01.08.2003 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.1998 року по 01.08.2003 року в сумі 575,70 грн. у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 40-41).

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість і зазначається позивачем, як надавачем комунальних послуг, у обігових відомостях по особовому рахунку відкритому на ім`я позивача у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону та пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Частинами 2, 3 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Також, відповідно до вимог вищезазначеного закону списання заборгованості за надані послуги, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства і є правом, а не обов`язком юридичної особи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що особовий рахунок відкритий на ім`я позивача у справі і є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача у справі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи заявника апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 рок в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик