Ухвала

Іменем України

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 159/5308/18

провадження № 61-8814ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області, Державна казначейська служба України,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській областіна рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019року у складі судді Панасюка С. Л. та постанову Волинського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Данилюк В. А., Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області), Державної казначейської служби України, про визнання незаконною та скасування постанови про визнання розміру шкоди та відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23 березня 2011 року старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу податкової поліції Державної податкової адміністрації у Волинській області винесено постанову про порушення ним як директором спільного українсько-польського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Сотерс» ЛТД, кримінальної справи за частиною третьою статті 212 КК України про ухилення від сплати податків на загальну суму 2282,06 тис. грн. Того ж дня накладено арешт на майно товариства і його особисте майно. 28 березня 2011 року проведено обшук в офісі товариства та в його помешканні, під час якого вилучено усю оргтехніку та документацію, чим фактично припинено діяльність товариства. Постановою слідчого від 15 липня 2011 року провадження щодо нього закрито за відсутністю складу злочину та порушено кримінальну справу за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених частиною третьою статті 212, частиною першою статті 201 КК України. 26 червня 2012 року постановою слідчого кримінальна справа закрита за відсутністю складу злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України. Проте накладений постановою слідчого арешт на квартиру скасований за його зверненням лише 25 березня 2017 року. Крім того, у кримінальному провадженні призначена ревізія та експертиза, наслідком яких стали податкові повідомлення-рішення, які ТОВ «Сотерс» оскаржувало в порядку адміністративного судочинства. Він сплачував судовий збір за рахунок власних коштів, оскільки рахунки товариства були арештовані. 02 лютого 2018 року він звернувся із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про визначення розміру майнової шкоди. Постановою від 13 вересня 2018 року ГУ ДФС у Волинській області визначило майнову шкоду у 0 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 .просив визнати незаконною постанову від 13 вересня 2018 року та відшкодувати йому шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку майнову шкоду, завдану неправомірними діями органів досудового розслідування, яка складається з: суми, сплаченої на правову допомогу адвоката у кримінальній справі, яка становить 21 000,00 грн; частки, належної йому у статутному капіталі (фонді) ТОВ «Сотерс» ЛТД, яка становить 55 321,00 грн; суми заробітку, який він втратив за 5 років 11 місяців 8 днів, яка становить 93 421 грн; шкоди у вигляді несплачених внесків до фондів державного загальнообов`язкового страхування в розмірі 30 376,73 грн; судових витрат у розмірі 6 653,50 грн; інших витрат (послуги, комісія банку), які становлять 100,00 грн, також просив стягнути у його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову ГУ ДФС у Волинській області від 13 вересня 2018 року про визначення шкоди в частині визначення розміру сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування, 10 500,00 грн на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у кримінальній справі, та 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді цієї справи. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що постанова фіскальної служби не може вважатись обґрунтованою в частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки факт закриття кримінального провадження у справі за відсутністю складу злочину щодо ОСОБА_1 підтверджується постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Волинській області Михалко Т. М. від 26 червня 2012 року, яка є чинною.

Постановою Волинського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із законності та обґрунтованості ухваленого у справі рішення суду та відсутності підстав для його скасування.

Рух справи у суді касаційної інстанції

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019року та постанову Волинського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року,у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що арешт, який був накладений на усе майно товариства та належне йому особисто майно так і не був знятий навіть після остаточного закриття кримінальної справи. Зробивши висновок про недоведення факту втрати частки у статутному капіталі (фонді) товариства, суд апеляційної інстанції суперечить встановленим ним же дійсним обставинам справи про арешт усього майна товариства, до якого безумовно входить і його частка у статутному капіталі, та не зняття органом досудового розслідування такого арешту аж до 08 грудня 2016 року.

Також у травні 2019 року ГУ ДФС у Волинській області не погоджуючись із рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019року та постановою Волинського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує на те, що «орієнтовні» витрати позивача не підтверджуються жодним документом, що в свою чергу призводить до неможливості розрахунку розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги та розподілу його між сторонами у справі.

Позиція Верховного Суду

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційні скарги є необґрунтованими, а наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов із огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 березня 2011 року старшим слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА у Волинській області Михалко Т. М. на підставі матеріалів перевірки фінансово-господарської діяльності СП ТзОВ «Сотерс» ЛТД за 2010 рік порушено кримінальну справу щодо директора цього підприємства ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України; щодо приватного підприємця ОСОБА_3, за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 201 КК України та щодо невстановлених осіб за фактом підробки документів за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України.

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі постанови слідчого СВ ПМ ДПА у Волинській області від 24 березня 2011 року державним реєстратором внесено відомості про арешт рухомого майна ОСОБА_1

Як вбачається з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 03 лютого 2017 року, на підставі постанови слідчого СВ ПМ ДПА у Волинській області від 23 березня 2011 року державним реєстратором 24 березня 2011 року внесено відомості про арешт нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

28 березня 2011 року на підставі постанови суду в житлі та в автомобілі ОСОБА_1 проведено обшук, про що складено протоколи.

Постановою слідчого від 15 липня 2011 року кримінальне провадження щодо директора СП ТзОВ «Сотерс» ЛТД ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за ознаками злочинів, передбачених частиною третьою статті 212, частиною першою статті 201 КК України, закрито за відсутністю складу злочину та одночасно порушено кримінальну справу за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених зазначеними статтями КК України.

15 серпня 2011 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Волинської області постанову слідчого від 15 липня 2011 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1 скасовано та відновлено досудове слідство.

29 серпня 2011 року постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Волинській області кримінальну справу щодо директора СП ТзОВ «Сотерс» ЛТД ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, закрито за відсутністю складу злочину та порушено кримінальну справу за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених частиною третьою статті212, частиною першою статті 201 КК України .

26 червня 2012 року постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Волинській області кримінальне провадження за фактом умисного ухилення службовими особами СП ТзОВ «Сотерс» ЛТД від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, закрито за відсутністю складу злочину.

Постановою прокурора відділу нагляду за дотриманням законодавства Волинської області від 27 лютого 2012 року постанову про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 скасовано та відновлено досудове розслідування.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за частиною третьою статті212 КК України повторно закрито постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Волинській області Михалко Т. М. за відсутністю складу злочину 26 червня 2012 року .

Накладений постановою слідчого арешт на квартиру позивача скасований за зверненням ОСОБА_1 25 березня 2017 року.

У кримінальному провадженні призначена ревізія та експертиза, наслідком яких стали податкові повідомлення-рішення, які ТзОВ «Сотерс» оскаржувало в порядку адміністративного судочинства. Позивач оплачував при цьому судовий збір за рахунок власних коштів, оскільки рахунки товариства були арештовані.

02 лютого 2018 року позивач звернувся із заявою до ГУ ДФС у Волинській області про визначення розміру майнової шкоди.

Постановою від 13 вересня 2018 року ГУ ДФС у Волинській областівизначило майнову шкоду у 0 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що постанова ГУ ДФС у Волинській області від 13 вересня 2018 року про визначення шкоди в частині визначення розміру сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги є незаконною, а витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у кримінальному провадженні на суму 10 500,00 грн підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Суд перевірив доводи касаційних скарг на предмет законності судових рішень виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною та скасування постанови про визнання розміру шкоди та відшкодування майнової шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2019року та постанову Волинського апеляційного суду від 02 квітня 2019рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик