ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/171/19

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1102/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Кочури О.О. від 09 квітня 2019 року (повний текст рішення складений 09 квітня 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якому просили визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається згідно з технічним паспортом з коридору І - площею 6,1 кв. м., кімнати ІІ площею 19,1 кв. м., кухні ІІІ площею 24,2 кв. м., санвузла ІV площею 4,7 кв. м., кімнати V площею 6,9 кв. м., мансарди VІ площею 37,2 кв. м.

В апеляційній скарзі Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги без задоволення.

Доводи апеляційної скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Управління зазначає, що визнання і встановлення права власності не належить до його компетенції, так само як і до компетенції Держархбудінспекції, яка в даному випадку є компетентним органом виключно стосовно введення самочинного будівництва в експлуатацію. Суд першої інстанції залишив цю обставину поза увагою.

На думку Управління, належним відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування, оскільки відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Згідно з частиною 3 статті 8 цього Закону, рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Управління вважає помилковим посилання суду на те, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є належним відповідачем у справі, оскільки суд вважає, що органи місцевого самоврядування та Державна архітектурно-будівельна інспекція України мають схожі повноваження у сфері будівництва, отже позивач вправі обирати в якості відповідача один із зазначених органів. Визнання права власності, прийняття об`єкта в експлуатацію та встановлення можливості його безпечної та надійної експлуатації є різними за своєю природою юридичними діями і процесами, які є компетенцією різних суб`єктів, а тому Новгород-Сіверським районним судом під час судового розгляду справи не вірно визначено належного відповідача у справі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що відповідачем у суді першої інстанції не заявлялося клопотання про заміну неналежного відповідача належним або про залучення в якості співвідповідача особи, яку відповідач вважає належним відповідачем. Вони, як власники земельної ділянки, мають право на звернення до суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, який на ній розташований, при цьому зверненні мають визначити відповідача в залежності від їх бачення того, хто саме перешкоджає їм у визнанні за ними права власності. Вони не змогли сформулювати, яким чином Новгород-Сіверська міська рада не визнала чи оспорила їхні суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Більше того, оскільки саме міською радою у власність їм була передана земельна ділянка з метою закінчення будівництва квартири, у них не було підстав вважати, що відповідачем у справі має бути міська рада. Власники інших квартир у будинку не заперечують проти визнання за ними права власності на квартиру. Визначаючи в якості відповідача Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області, вони виходили з того, що квартира являє собою новостворене майно і саме позиція Державної архітектурно-будівельної інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області перешкоджає їм у набутті права власності на новостворене нерухоме майно шляхом введення його в експлуатацію. Саме відповідач відмовив їм у введенні в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту через відсутність у них дозволу на виконання будівельних робіт. З огляду на те, що квартира вважається об`єктом самочинного будівництва через відсутність дозволу на виконання будівельних робіт, надання такого дозволу, державний архітектурно-будівельний контроль та прийняття завершеного будівництвом об`єкта до експлуатації відноситься до повноважень відповідача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області є належним відповідачем у справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також вказують, що якщо оскаржуваним рішенням суду порушені права та інтереси Новгород-Сіверської міської ради, власників інших квартир в будинку, вони не позбавлені права на оскарження рішення про визнання за ними права власності на квартиру.

В засідання апеляційного суду позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились; про час та місце слухання справи належним чином повідомлені, копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії апеляційної скарги та судові повістки їм вручені 22.08.2019 року, про що свідчать розписки, приєднані до матеріалів справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, зважаючи на таке.

По справі встановлено, що пунктом 10 рішення дванадцятої сесії VII сьомого скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 06 жовтня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :00:004:0406 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 га яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За умови виконання пункту 11 цього рішення безкоштовно передати у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0, 0793 га власність з кадастровим номером :00:004:0406 (витяг з Державного земельного кадастру НВ-016) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 га яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Нелюбова Д.В. №32035544 від 25 жовтня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна сумісна, на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :00:004:0406 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (а.с.10-11).

Позивачами закінчене будівництво квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується виготовленим Новгород-Сіверським МБТІ технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленим за наслідком проведення технічної інвентаризації Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації, в якому міститься відмітка про проведене технічне обстеження квартири та можливість безпечної та надійної експлуатації. Спірна квартира складається з: коридору І , загальною площею 6,1 кв. м., кімнати ІІ, загальною площею 19,1 кв. м., кухні ІІІ, загальною площею 24,2 кв. м., санвузла ІV, загальною площею 4,7 кв. м., кімнати V , загальною площею 6,9 кв. м., мансарди VІ , загальною площею 37,2 кв. м. (а.с.5-7).

Згідно повідомлення відділу містобудування та архітектури Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 25.10.2018 р. № 03-14/2341 на запит начальника Новгород-Сіверського МБТІ, об`єкт будівництва - квартира, яка розташована на земельній ділянці, кадастровий номер :00:004:0406, загальною площею 0,0793 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , збудований з дотриманням державних будівельних норм та у відповідності до чинного законодавства (ДБН Б.2.2.-12:2018 "Планування і забудова територій" (а.с.13).

03.12.2018 року позивачами до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області було подано заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва "Квартира №2 "А-1 " , мансарда "а" за адресою: АДРЕСА_2 , з доданими до неї примірником декларації про готовність об`єкта до експлуатації та засвідченими в установленому порядку копіями технічного паспорта та документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою відповідного цільового призначення, на якій розміщено об`єкт.

Листом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області № ЧГ 89 від 13.12.2018 позивачам було повернуто декларацію у зв`язку з виявленням невідповідності поданих документів вимогам законодавства. Зокрема, зазначено, що Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Мінрегіону від 03.07.2018 №158, встановлений вичерпний перелік об`єктів, які можуть бути прийняті в експлуатацію, до якого такий об`єкт як "квартира" не входить (а.с.9).

Відповідно до змісту вимог ст.ст. 28,29 Закону України "Про архітектурну діяльність", власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати у встановленому порядку дозвіл на виконання робіт, дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідності надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, згідно з ст. 331 Цивільного кодексу України для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.

Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) (ч. 3 ст. 331 ЦК України).

Відповідно до ч 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно ч 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За змістом статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачами надані суду докази, які підтверджують, що самочинне будівництво позивачами об`єкту нерухомості на земельній ділянці, наданій їм для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, проводилося без порушень будівельних норм та правил і не порушує прав інших осіб.

Звернення позивачів до суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в повній мірі відповідає правомірному очікуванню набуття права власності на збудовану ними квартиру, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції з прав людини, зокрема із статтею 1 (захист права власності) Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивачів є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. постанови від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки;чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі є власниками земельної ділянки; вони зверталися до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; відмова у такому прийнятті є законною, оскільки подані позивачами документи не відповідають вимогам законодавства.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом самочинного будівництва через відсутність при будівництві необхідного дозволу на початок виконання будівельних робіт, набуття права власності на квартиру неможливе в порядку ст. 331 ЦК України , а можливе лише за рішенням суду згідно з ст. 376 ЦК України. Враховуючи, що позивачі є власниками земельної ділянки, на якій збудований спірний об`єкт нерухомості, цільове призначення земельної ділянки відповідає збудованому на ній об`єкту, об`єкт відповідає будівельним нормам та правилам, вимогам надійності та безпечної експлуатації, отже не порушує права інших осіб, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини є підставою для визнання за позивачами права власності на спірний об`єкт згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України.

Також судом першої інстанції зазначено, що органи місцевого самоврядування та Державна архітектурно-будівельна інспекція мають схожі повноваження у сфері будівництва, отже позивачі вправі були обирати в якості відповідача один з зазначених органів - або Державну архітектурно-будівельну інспекцію, або орган місцевого самоврядування. Тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заявлений до належного відповідача - Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд, зважаючи на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи по суті покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Функції та повноваження Державної архітектурно-будівельної інспекції України передбачені Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою КМУ від 09.07.2014 №294.

Відповідно до пункту 4 цього Положення, Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Віце-прем`єр-міністру України - Міністру регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства;

2) проводить перевірки:

відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

дотримання порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також здійснення заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації;

законності рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;

додержання суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;

2-1) здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності;

3) видає обов`язкові для виконання приписи щодо:

усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

зупинення підготовчих та будівельних робіт;

усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності об`єктами нагляду;

усунення порушень ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;

4) скасовує чи зупиняє дію прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених законом повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з одночасним складенням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції;

5) складає акти перевірок, протоколи про вчинення правопорушень, розглядає справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та справи про адміністративні правопорушення із прийняттям відповідних рішень, накладає штрафи відповідно до закону;

6) здійснює ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками;

7) отримує повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, здійснює внесення змін до них, а також скасовує право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення;

8) видає дозволи на виконання будівельних робіт, повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт;

9) приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати або відмовляє у їх видачі, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації, внесення змін до них, а також повертає такі декларації та скасовує їх реєстрацію);

10) веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр);

11) розглядає в порядку нагляду рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації (без права реєстрації декларацій), рішення про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт (без права видачі дозволу), рішення про відмову у видачі сертифіката (без права видачі сертифіката);

12) ініціює притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності;

13) вносить подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив її призначення;

14) вносить подання про позбавлення посадової особи об`єкта нагляду права виконувати певні види робіт до органу, яким таке право надавалося;

15) забороняє за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;

16) здійснює контроль за виконанням виданих приписів у визначених законодавством випадках;

17) перевіряє на відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, стандартів і правил рішення, прийняті територіальними органами Держархбудінспекції;

18) проводить у встановленому порядку конкурс на кращі будинки і споруди, збудовані та прийняті в експлуатацію на території України, та інші конкурси згідно із законодавством;

19) організовує проведення або проводить навчання, підвищення кваліфікації, підготовку та перепідготовку фахівців для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, ліцензування, обстеження та інших функцій, здійснення яких належить до передбачених законом повноважень Держархбудінспекції;

20) бере участь у підготовці міжнародних договорів України з питань державного архітектурно-будівельного контролю, укладає відповідно до законодавства міжнародні договори України міжвідомчого характеру та здійснює міжнародне співробітництво з питань, що належать до її компетенції;

21) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до вимог статті 331 Цивільного кодексу України для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.

Державна архітектурно-будівельної інспекції України є компетентним органом виключно стосовно введення самочинного будівництва в експлуатацію, тоді як питання стосовно питання про визнання права власності на самочинно збудоване майно та реєстрації такого права не належить до її компетенції.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

акредитовані суб`єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Статтею 31 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад серед іншого належить здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та розглянув позов без участі належного співвідповідача - Новгород-Сіверської міської ради, дійшовши помилкового висновку про те, що органи місцевого самоврядування та Державна архітектурно-будівельна інспекція мають схожі повноваження у сфері будівництва, а тому позивачі вправі були обирати в якості відповідача один з зазначених органів - або Державну архітектурно-будівельну інспекцію, або орган місцевого самоврядування.

Апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки позов у справі за відсутності належного відповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернігівській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України 600 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України 600 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: