Номер провадження: 22-ц/813/6606/19
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про відмову у забезпеченні позову, постановлену під головуванням судді Салтан Л.В. 06 червня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси

з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 10-14).

ОСОБА_1 також звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив: накласти арешт на нежитлове приміщення загальною площею 304,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 ; автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель G 35 AMG, 2008 року, дата реєстрації 22 березня 2008 року, об`єм двигуна 5439, власником якого є ОСОБА_2 ; накласти арешт на частку в статутному капіталі ПП «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «НАВІ» у розмірі 100 %, яка належить ОСОБА_2 , та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що наявний причинний зв`язок між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 7-8).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити повністю заяву про забезпечення позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення судом норм процесуального права (а. с. 38-42).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника); метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем будь-яких дій, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До того ж, суд апеляційної інстанції зауважує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини необхідності такого забезпечення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача ОСОБА_2 значної суми грошових коштів у розмірі 1 000 000 доларів США. Крім того, як зазначено у позовній заяві, має місце тривале, з 2013 року, невиконання зобов`язання з повернення вищевказаної суми. Так, 04 травня 2018 року та 08 червня 2018 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 листи із вимогою про повернення 1 000 000 доларів США, переданих на зберігання, однак останній, будучи обізнаним про вимоги позивача, грошові кошти не повернув, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та зумовило подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Єдиному державному реєстрі МВС України, на праві власності у відповідача знаходиться наступне нерухоме та рухоме майно:

- нежитлове приміщення загальною площею 304,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель G 35 AMG, 2008 року, дата реєстрації 22 березня 2008 року, об`єм двигуна 5439.

Згідно наявної у матеріалах справи копії Звіту ПП Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім, ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 304,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 170 716, 88 грн.

Згідно Звіту ПП Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім, ринкова вартість автомобілю марки «MERCEDES-BENZ», модель G 35 AMG, 2008 року, дата реєстрації 22 березня 2008 року, об`єм двигуна 5439, становить 809 556 грн.

Таким чином, враховуючи, що предметом даного позову є значна сума грошових коштів, яку відповідач, за ствердженням позивача, не повертає протягом значного часу, вимоги щодо накладення арешту на належне ОСОБА_2 вищевказане нерухоме та рухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 304,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль Mercedes-Benz, моделі G 55 AMG, 2008 року випуску, власниками яких є ОСОБА_2 , є співмірними із заявленими позовними вимогами та реальним порушенням прав позивача, оскільки матеріали справи містять належні докази, які підтверджують необхідність задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі. Так, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 1 000 000 доларів США, відсутність у останнього нерухомого та рухомого майна може унеможливити або ускладнити виконання відповідного рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Одночасно, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на частку в статутному капіталі ПП «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «НАВІ» у розмірі 100 %, яка належить ОСОБА_2 , та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії.

Так, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на частку у статутному капіталі ПП «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «НАВІ» у розмірі 100 %, яка належить ОСОБА_2 , буде перешкоджати, та може фактично зупинити господарську діяльність підприємства, що є неприпустимим.

Крім того, колегія суддів враховує неспівмірність заявлених вимог із даним видом забезпечення позову, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми у розмірі 1 000 000 доларів США, тоді як розмір статутного фонду підприємства складає 109 950 000 гривень, що значно перевищує розмір позовних вимог.

Таким чином, накладення арешту на частку у статутному капіталі ПП «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «НАВІ» у розмірі 100 %, не є співмірним заходом забезпечення позову стосовно заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 про те, що позивач вже звертався до суду з аналогічними заявою про забезпечення позову та позовом, який було залишено без розгляду, що свідчить про те, що ОСОБА_1 умисно створює незаконні перешкоди та обмеження для ОСОБА_2 , при цьому не маючи жодних підстав для пред`явлення вимог до відповідача.

Так, згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), остання гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, колегія суддів вважає, що питання, чи є у позивача законні підстави для пред`явлення вимог до відповідача, є виключно предметом розгляду справи по суті судом першої інстанції, і не може бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про відмову у забезпеченні позову.

Безпідставним є також посилання представника ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 про те, що останнім не надано суду належного та допустимого доказу, який би підтверджував його вимоги до ОСОБА_2 , і відсутність будь-яких невиконаних зобов`язань, у тому числі фінансових, підтверджується власноруч підписаною та нотаріально завіреною заявою ОСОБА_1 про те, що всі зобов`язання між сторонами, в тому числі фінансові, є припиненими у зв`язку з їх виконанням відповідачем.

Так, суд апеляційної інстанції, перевіряючи зазначені доводи представника відповідача щодо відсутності реального спору, оглянув у судовому засіданні оригінал договору зберігання від 23 липня 2013 року, оформлений розпискою, у зв`язку із чим дійшов висновку щодо наявності між сторонами спірних правовідносин, правову оцінку яким має надати суд першої інстанції при розгляді справи по суті.

Питання щодо наявності або відсутності між сторонами зобов`язань, у тому числі фінансових, також є предметом розгляду справи по суті судом першої інстанції, і вирішення цих питань не входить до компетенції апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у справі, у зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- нежитлове приміщення, загальною площею 304,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- автомобіль Mercedes-Benz, моделі G 55 AMG, 2008 року випуску, дата реєстрації 22.03.2008, об`єм двигуна 5439, власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

В решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 09 жовтня 2019 року

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе