Справа № 712/5483/19
Провадження № 2/712/1633/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пересунька Я.В.,

при секретарі - Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з указаним позовом, просять визнати за ними право власності на самочинно збудовані частини житлового будинку та господарських споруд, а саме: прибудову «а 5», мансарди «мс» і «мс1», баню «Н», сарай «О», прибудови «к» і «к1» та сарай «С» по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 28 лютого 2008 року та від 30 травня 2008 року ОСОБА_1 є власником 29/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 . Крім того, на підставі рішення Черкаської міської ради від 13 березня 2018 року № 2-3122 він є власником земельної ділянки площею 540 кв.м. для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою.

У свою чергу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2013 року № 1-2801 є власником 21/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 . Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2013 року № 1-2805 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 420 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою.

З метою покращення житлових умов, у 2009-2010 роках ОСОБА_1 без отримання документів дозвільного характеру, але з дотримання архітектурних і будівельних норм та за попередньою згодою іншого співвласника домоволодіння - ОСОБА_2 , провів реконструкцію своєї частини житлового будинку і господарських будівель, внаслідок чого було збудовано прибудову «а5», мансарди «мс» і «мс1», баню «Н», сарай «О».

У свою чергу ОСОБА_2 , з метою покращення житлових умов, в 2005-2010 роках без отримання документів дозвільного характеру, але з дотримання архітектурних і будівельних норм та за попередньою згодою іншого співвласника домоволодіння - ОСОБА_1 , провела реконструкцію своєї частини житлового будинку і господарських будівель, внаслідок чого було збудовано прибудови «к» і «к1» та сарай «С».

У грудні 2018 року КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» провело технічне обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 та виготовило нові технічні паспорти, в яких експерт ОСОБА_3 . встановила можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно збудованих об`єктів.

Розглянувши такі технічні паспорти, Управління планування та архітектури Черкаської міської ради надало висновки від 11 січня 2019 року № 1568-арх та від 15 січня 2019 року № 1566-арх, в якому зазначило, що розташування вищевказаних прибудов відповідає вимогам державних будівельних норм.

7 лютого 2019 року позивачі звернулись із заявами про прийняття об`єкта в експлуатацію до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради щодо узаконення самочинно збудованих приміщень, але отримали відмови від 15 лютого 2019 року з тих підстав, що загальна площа житлового будинку складає 396,1 кв.м., а тому він не підпадає під дію порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 3 липня 2018 року № 158.

Після цього 28 лютого 2019 року позивачі звернулись із заявами до ТОВ «Контакт-Сервіс» щодо проведення експертного будівельно-технічного дослідження та оцінки самочинно збудованих об`єктів і згідно з висновками експерта від 22 березня 2019 року і від 4 квітня 2019 року, конструктивні елементи самочинно збудованих прибудов відповідають вимогам будівельних норм і правил України.

За таких обставин, на думку позивачів, виникла необхідність оформити право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, а саме прибудову «а5», мансарди «мс» і «мс1», баню «Н», сарай «О», прибудови «к» і «к1» та сарай «С» по АДРЕСА_1 , проте для цього позивачам, як забудовникам, необхідно здати завершений будівництвом об`єкт в експлуатацію відповідно до ст. 331 ЦК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 24 червня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, вирішено продовжити строк підготовчого провадження на 1 місяць.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 22 липня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

24 травня 2019 року до суду надійшов відзив Черкаської міської ради на позов, в якій відповідач проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтовано тим, що земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво, має обмеження, оскільки відноситься до охоронної зони навколо об`єкта культурної спадщини. Крім того, позивачами не надано доказів звернення до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, а власне самочинно збудований об`єкт був зведений без належного дозволу та належно затвердженого проекту (а.с. 85-88).

5 липня 2019 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відзив Черкаської міської ради, в якій позивачі заперечили проти наведених Черкаською міською радою доводів з тих підстав, що жодним нормативно-правовим актом не визначено необхідність звернення забудовника до органу місцевого самоврядування із заявою про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва. Крім того, просили суд звернути увагу на те, що 7 лютого 2019 року вони звертались до Управління ДАБК Черкаської міської ради із заявами про прийняття в експлуатацію об`єкта, але отримали відмови у зв`язку з тим, що загальна площа об`єкта становить більше 396,1 кв.м. і тому він не підпадає під дію Порядку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 3 липня 2018 року № 158. Зауважували також, що діяли відповідно до постанови КМУ від 13 квітня 2011 року № 461 «Про затвердження порядку прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію», а під час приватизації земельних ділянок - отримали позитивні висновки погодження, в тому числі й Управління планування та архітектури Черкаської міської ради та Служби охорони культурної спадщини (а.с. 100).

У додаткових поясненнях від 9 липня 2019 року Черкаська міська рада заперечує проти задоволення позову й із тих підстав, що самочинно збудовані позивачами об`єкти є приналежностями до основної речі - будинку і зведені після набуття права власності на цей будинок, а відтак до них не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК України щодо визнання права власності на самочинно збудоване майно. Черкаська міська рада також просила звернути увагу на те, що при вирішенні спору до самочинно збудованого об`єкту не може бути застосовано Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 3 липня 2018 року № 158, оскільки загальна площа житлового будинку складає 396,1 кв.м., тоді як цим наказом врегульовано введення в експлуатацію об`єктів площею до 300 кв.м. Крім того, Черкаська міська рада просила врахувати й те, що позов фактично пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки між позивачами та Черкаською міською радою не виникло жодних спірних правовідносин (а.с. 111-113).

8 липня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Управління ДАБК Черкаської міської ради щодо позову, в яких зазначена юридична особа заперечує проти задоволення позовних вимог із тих підстав, що позивачі до компетентних державних органів щодо оформлення права власності на самочинно збудовані об`єкти - не звертались, а між ними і Черкаською міською радою відсутній спір про право. Крім того, у порушення норм чинного законодавства, позивачі розпочали будівництво без відповідних дозволів та проекту на будівництво нерухомого майна. Третьою особою також звернуто увагу на те, що наданий позивачами висновок судового експерта Гнатка В.І. не містить відомостей про те, чи відповідає самочинно збудоване майно санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки та можливості безпечної експлуатації самочинно побудованої будівлі (а.с. 114-116).

У вступному слові представник позивачів - ОСОБА_4 позов підтримав із викладених у позовній заяві підстав. Додатково пояснив, що про виникнення між позивачами та Черкаською міською радою спору про право свідчить те, що у відзиві на позов відповідач сам зазначає про те, що спірне самочинне будівництво порушує право територіальної громади. Крім того, під час перебування вказаного позову в суді, позивачі звертались до ДАБІ України з питаннями щодо правильного порядку узаконення самочинно збудованого нерухомого майна, але не отримали жодної конкретики у відповіді.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 25 вересня 2019 року повторно не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

За таких обставин суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши вступне слово представника позивачів, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частини будинку від 28 лютого 2008 року, ОСОБА_1 набув у власність 29/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 1208 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано жилий будинок в цілому літ. А-1 з прибудовами, жилою площею 84,8 кв.м., сарай Б, погріба В.Д., гараж З, вбиральня И, літня кухня-сарай К, огорожа 1,2,4,7,8,9,10, водоколонка 5,6, водоколонка 6, бесідка Л (а.с. 10).

Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу частини жилого будинку від 30 травня 2008 року ОСОБА_1 придбав у власність 29/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 . Будинок, частина якого відчужується - літ А1 жилою площею 130 кв.м., надвірні споруди: сарай Б, погріба В.Д., гараж З, вбиральня И, літня кухня-сарай К, огорожа 1,2,4,7,8,9,10, водоколонка 5,6, водоколонка 6, бесідка Л, баня М. (а.с. 11).

Рішенням Черкаської міської ради № 2-3122 від 13 березня 2018 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0540 га. Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 13).

Відповідно до нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2013 року, ОСОБА_2 стала власником 21/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд у АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовами літ А-1, житловою площею 89,5 кв.м., та надвірні споруди: сарай літ. Б., вбиральні Ж,И, гараж З, літня кухня-сарай К, погріб В,Д, гараж-сарай Е, огорожа № 1-4, 7,8, водо колонка 5,6 (а.с. 15).

Згідно із нотаріально посвідченим свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 25 грудня 2013 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 420 кв.м. по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 16).

21 грудня 2018 року КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виготовило два окремі технічні паспорти на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до якого на території домоволодіння самочинно збудовано прибудову літ. «а5», мансарду літ. «мс», «мс1», баню літ. «Н», сараї літ. «О», «С», прибудову до літньої кухні літ. «к», прибудову до дітньої кухні літ «к1» (а.с. 17-25, 26-35).

7 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ДАБК Черкаської міської ради із заявою про прийняття в експлуатацію об`єкта, в якій просив прийняти до експлуатації об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудови мансарди літ. «мс», «мс1», прибудови «а5», та будівництво господарських будівель - баня «Н», сарай «О» по АДРЕСА_1 », до якої додав Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за формою відповідно до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками СС1, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (а.с. 101, 102-105).

7 лютого 2019 року із такими ж документами до Управління ДАБК Черкаської міської ради звернулась ОСОБА_2 , яка просила прийняти до експлуатації об`єкт «Реконструкція частини житлового будинку за рахунок прибудов до літньої кухні літ. «к», «к1» та будівництва господарської будівлі сараю літ. «С» по АДРЕСА_1 » (а.с. 106, 107-110).

Листом № 153 від 15 лютого 2019 року Управління ДАБК Черкаської міської ради відмовило ОСОБА_1 в реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації згідно з Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками СС1, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, оскільки вказаний збудований об`єкт має площу більше 300 кв.м. та не відноситься до об`єктів з незначними наслідками СС1 (а.с. 37).

Листом № 152 від 15 лютого 2019 року Управління ДАБК Черкаської міської ради відмовило й ОСОБА_2 в реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації з тих самих підстав (а.с. 38).

Як визначено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам . Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Звертаючись до суду з указаним позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, позивачі як на підставу позову посилались на вищевказані полощення ЦК України та обґрунтовували свої вимоги тим, що позбавлені можливості оформити право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна.

Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року за №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу.

Відповідного правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2019 року (справа № 306/2140/17).

Як установлено судом, позивачі фактично просять визнати право власності на прибудову «а 5», мансарди «мс» і «мс1», баню «Н», сарай «О», прибудови «к» і «к1» та сарай «С» по АДРЕСА_1 , які було самочинно збудовано ними після будівництва основного будинку, тобто на об`єкти, які є приналежністю до головної речі (будинку).

Отже, на такі об`єкти не можна визнати право власності в судовому порядку на підставі ст. 376 ЦК України.

Прийняття в експлуатацію вказаних об`єктів нерухомості має здійснюватися в позасудовому порядку відповідно до чинних нормативно-правових актів у галузі будівництва (зокрема, відповідно до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158), інакше свідчитиме про те, що суд замінив собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно.

У тому ж разі, якщо уповноважений державний орган заперечує, зокрема, віднесення збудованих об`єктів до об`єктів із незначними наслідками (СС1), а власники на цьому наполягають, то спір між ними щодо прийняття таких обєктів до експлуатації може бути вирішений у судовому порядку відповідним компетентним судом.

З огляду на викладене, суд при вирішенні цього спору не бере до уваги надані позивачами докази щодо відповідності збудованих ними об`єктів вимогам ДБН та щодо можливості їх безпечної експлуатації.

Крім того, суд також зауважує, що між позивачами та Черкаською міською радою не виникло жодних спірних правовідносин, оскільки позивачі не звертались до цього орану щодо визнання за ними права власності на збудоване ними нерухоме майно, а відтак підставою для відмови в позові є також і звернення з позовом до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 82, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 328, 376, 391 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, третя особа - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Повний текст рішення суду виготовлено 2 жовтня 2019 року.

Суддя: Я.В. Пересунько