Справа № 697/2609/18
Провадження № 2/697/98/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з Дрянової Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2011 відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на цей картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору відповідач сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. АТ КТ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12.11.2018 має заборгованість - 31501,79 грн., яка складається з наступного:

- 10844,61 грн. - тіло кредиту;

- 8213,71 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 10467,19 грн. - нараховано за пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1476,28грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 31501,79 грн. за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

06.12.2018 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 26.12.2018.

13.02.2019 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву (а.с.54-58).

Ухвалою суду від 04.03.2019 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено, у зв`язку з наданням строку для підготовки відповіді на відзив.

05.03.2019 до суду від представника позивач надійшла відповідь на відзив (а.с.80-94).

18.03.2019 відповідачем до суду надано заперечення на відповідь на відзив (а.с.138,139).

Ухвалою суду від 15.04.2019 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.38), позовні вимоги підтримує повному обсязі, про що надано відповідь на відзив (а.с.80-94, 117-123). Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.195), про причини неявки суд не повідомив, надав до суду відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив (а.с.54-58,138,139) відповідно до яких позовні вимоги не визнав, зазначив, що він не заперечує факт отримання в ПАТ КБ «Приватбанк» банківської (платіжної) картки, підписавши типову заяву-приєднання до умов про надання банківських послуг, але заперечує факт отримання кредиту та належним чином ознайомлення з умовами його видачі та повернення, згоди на встановлення кредитного ліміту не давав, а також не був ознайомлений із його встановленням. Крім того, вважає заявлені позовні вимоги щодо стягнення з нього одночасно штрафів та пені несправедливими. У задоволені позову просить відмовити повністю.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких гуртуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що підписуючи 21.03.2011 заяву-анкету та довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, та ознайомився з фінансовими умовами та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів (а.с.11,12).

Так, з вище зазначеної довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 21.03.2011 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_1 по договору SAMDN3167 оформив на своє ім`я кредитну картку «Універсальна», з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості.

Відповідно до вище вказаної заяви позичальник ОСОБА_1 виразив свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком кредитний договір.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 21.03.2011 про надання банківських послуг, в результаті якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11-27).

Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків.

Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії.

Пунктом 1.1.5.1 вищевказаних умов передбачено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків у відповідності з законодавством України і умовами договору.

З довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача ОСОБА_1 (а.с.190) вбачається, що 21.03.2011 відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з встановленням кредитного ліміту у розмірі 300 грн., який в подальшому було збільшено, а саме: 19.07.2011 до 400,00 грн.; 20.08.2011 до 500,00 грн., 07.05.2012 до 1500,00 грн., 17.05.2012 до 2200,00 грн., 18.06.2012 до 2700,00 грн., 09.12.2013 до 3000,00 грн., 07.08.2017 до 10000,00 грн., 30.09.2017 до 12000,00 грн., 19.10.2017 до 14000,00 грн., а вже 21.07.2018 відбулося зниження кредитного ліміту до 0,00 грн.

З довідки АТ КБ "Приватбанк" (а.с.183) вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано (відкрито) наступні кредитні картки:

- 21.03.2011 - НОМЕР_5 зі строком дії до 12/14;

- 07.05.2012 - НОМЕР_6 зі строком дії до 01/16;

- 21.10.2013 - НОМЕР_7 зі строком дії до 12/16;

- 21.10.2013 - НОМЕР_8 зі строком дії до 10/17;

- 16.08.2017 - НОМЕР_9 зі строком дії до 08/21;

- 27.09.2017 - НОМЕР_9 зі строком дії до 08/21.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, залишаючи кредитну картку в особистому користуванні до теперішнього часу.

Згідно виписки до рахунку (а.с.95-108, 124-130, 156-178) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 регулярно користувався кредитною карткою, а саме: знімав готівку, розраховувався в магазинах, проводив платежі в інтернет-магазинах, поповнював карткові рахунки, поповнював мобільні телефони, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого ліміту.

А тому, враховуючи викладене, суд критично оцінює твердження відповідача ОСОБА_1 , викладені у відзиві на позов, щодо видачі йому банком кредиту, а лише отримання ним банківської картки.

Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.5-10) вбачається, що станом на 12.11.2018 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком за договором б/н від 21.03.2011 становить 31501,79 грн., яка складається з наступного:

- 10844,61 грн. - тіло кредиту;

- 8213,71 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 10467,19 грн. - нараховано за пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1476,28грн. - штраф (процентна складова).

ОСОБА_1 підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, зобов`язався виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті Приватбанку - www.privatbank.ua., а тому суд критично оцінює посилання відповідача на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг.

Щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», від 22 вересня 2011 року № 3795-УІ, текст ст. 1056-1 ЦК України викладено в такій редакції: «Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною».

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 2.1.1.12.18 Умов та Правил за користування кредитом, наданим Держателю, Держатель сплачує банку фіксовану процентну ставку в розмірі, визначеному в Тарифах.

З наданих позивачем наказів від 18.08.2017 № СП-2014-6915682 та від 18.02.2015 №СП-2015-6552838 (а.с.179-182, 184-189) вбачається, що починаючи з 01.09.2014 відбулося збільшення процентної ставки за надані банком послуги, зокрема, за карткою «Універсальна» з 2,5% до 2,9 % на місяць або 34,8 % річних, а починаючи з 01.04.2015 - з 2,9% до 3,60% на місяць або 43,20% річних, про що відповідно було повідомлено відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується роздруківками тексту SMS-повідомлень направлених на його номер мобільного телефону НОМЕР_2 (а.с.191,192).

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.11 Умов та Правил зазначено, що процентна ставка по кредиту в місяць, наступний за звітним, вказується Банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Відповідно до п.п. 1.1.3.2.4 п. 1.1.3.2. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням виплат і зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення проінформувати клієнта, в тому числі у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Суд вважає за необхідне зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, а не щодо до тих витрат клієнта, які були здійснені раніше до затвердження нових розмірів відсоткової ставки. Клієнту надавалася можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки за вже наявною кредитною заборгованістю.

Так, у наданих позивачем виписках за датами 31.12.2014, 31.01.2015,28.02.2015, 31.03.2015, (а.с.95-108, 156-178) зазначено: "Проценты за использование кредитного лимита (ставка 2,5 процента в месяц по кредитными операциям до 31.08.2014, 2.9 процента- по операциям с 01.09.2014; 3,5 процента - по операциям с 01.04.2015 )".

З огляду на зазначене, Банк виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував Відповідача про зміну відсоткової ставки по кредиту.

Пунктом 1.1.2.1.5 Умов і правил надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнт одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Згідно з п.п. 1.1.2.1.6, 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнт у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання; клієнт зобов`язаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів, звернутися до банку для розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

В зв`язку з тим, що банк не отримував від Клієнта жодних повідомлень-незгоди, тому застосування вищевказаних процентних ставок за договором є правомірним.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 до 08.08.2018 здійснював часткове погашення заборгованості, і своїми діями з погашення боргу додатково підтверджував згоду зі всіма умовами кредитування та визнавав заборгованість по кредиту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов користування кредитного договору.

Стосовно загальної суми заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг згідно ускладненого договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 10467,19 грн.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи порушення ОСОБА_1 щомісячних зобов`язань по поверненню кредитного ліміту, процентів за фактичне користування кредитними коштами, з нього на користь банку підлягає стягненню сума фіксованого штрафу у розмірі 500 грн., а також 5% від суми заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотків за користуванням кредитом (10844,61 грн.+8213,71 грн.), що становить 952,92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення: 10844,61 грн. - тіло кредиту; 8213,71 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 952,92 грн. - штраф (процентна складова), а всього на загальну суму 20511,24 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM9BUGR1 від 19.11.2018 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 65,11% (20511,24х100:31501,79), тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1147,24 грн (1762х65,11:100).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 265,268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.509, 527, 528, 549, 638, 640, 1048, 1050, 1056-1 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 21.03.2011 в розмірі 20511,24 (двадцять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 24 коп.) грн., яка складається з наступного: 10844,61 грн. - тіло кредиту; 8213,71 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 952,92 грн. - штраф (процентна складова).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299, р/рНОМЕР_4) судовий збір у сумі 1147,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О . М . Льон