Єдиний унікальний номер 236/2471/19 Номер провадження 22-ц/804/2496/19
Доповідач Санікова О. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

Суддів: Санікової О. С.,

Космачевської Т. В., Мальованого Ю. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду в місті Бахмуті цивільну справу № 236/2471/19

за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 липня 2019 року,

(суддя - Саржевська І. В., рішення ухвалено у м. Лиман, повний текст судового рішення складено 25 липня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 23 грудня 2011 року по 17 липня 2017 року вона перебувала у трудових відносинах з Регіональною філією «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», а саме - з 23 грудня 2011 року згідно з наказом № 336/ос від 22 грудня 2011 року прийнята на роботу в Дільницю виготовлення та ремонту запасних частин і деталей вагонів Вагонного депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця». 31 серпня 2016 року у зв`язку з реорганізаціями Державного підприємства «Донецька залізниця» наказом № 1/ос від 31 серпня 2016 року з нею було продовжено дію безстрокового трудового договору у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

З жовтня 2016 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату у повному обсязі.

17 липня 2017 року її звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з жовтня 2016 року по липень 2017 року становить 22654,33 грн. (з урахуванням утриманих податків), що підтверджується копіями Розрахунків заробітної плати, складеними розрахунковим відділом Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Добровільно сплатити заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється.

Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 22654,53 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 12719,27 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року - 1890,11 грн., за квітень 2017 року - 1749,95 грн., за травень 2017 року - 668,76 грн., за липень 2017 року - 8410,45 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів); стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 431 грн. 38 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Краснолиманського міського суду Донецької області скасувати; постановити нове рішення, яким у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

Вважає, що суд у порушення норм ЦПК України визнав допустимими доказами розрахункові листи, які надані позивачем та які, у порушення п. 1 ч. 3 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 року, не містять підписи посадових осіб та не завірені печаткою. В матеріалах справи відсутні документи з первинного праці та заробітної плати за спірний період. Через форс мажорні обставини, у відповідача не було можливості підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт працівником, у зв`язку з тим, що всі документи, на підставі яких здійснюється нарахування заробітної плати залишились на непідконтрольній Україні території.

У відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу АТ «Українська залізниця» без задоволення, вважаючи, що рішення суду є законним, об`єктивним, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права; суд дійшов правильного висновку, що факт знаходження її у трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами у трудовій книжці, останній запис в якій зроблений відповідачем, факт наявності заборгованості по нарахованій зарплаті підтверджується розрахунковими листами (табуляграмами); відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум і в усякому разі виплатити не оспорювану суму, відповідно до Законів України «Про оплату праці», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено саме на власника або уповноважений ним орган, тому саме відповідач має організувати облік виплаченої заробітної плати та. Відповідно, довести, що він виплатив заробітну плату; проте, станом ані на час розгляду справи, ані на час винесення судом рішення по справі, ані в апеляційній скарзі відповідач не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої їй заробітної плати за період з другої половини березня 2017 року по 17 липня 2017 року, зазначені в розрахунку заробітної плати, які нею надані до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 22654,53 грн.

Враховуючи те, що апеляційним судом не приймалось рішення про виклик сторін для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 по 17.07.2017 працювала на посаді машиніста насосних установок 4 розряду Дільниці водопостачання та санітарно-технічного обладнання Виробничого підрозділу «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.10-14).

Згідно з наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 6693/ДН-ОС від 17.07.2019 ОСОБА_1 з 17.07.2017 звільнена з посади машиніста насосних установок 4 розряду Дільниці водопостачання та санітарно-технічного обладнання за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в її трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.17).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 41 день відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Також судом встановлено, що позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з жовтня 2016 - липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплати: за жовтень 2016 року - 2104,92 грн., за листопад 2016 року - 1756,16 грн., з грудень 2016 року - 1984,51 грн., за січень 2017 року - 967,44 грн., за лютий 2017 року - 1618,15 грн., за березень 2017 року - 3394,19 грн., за квітень 2017 року - 1749,95 грн., за травень 2017року - 668,76 грн., за липень 2017 року - 8410,45 грн. (в тому числі компенсація за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні) (а.с.18-27).

Згідно розрахунку заробітної плати за березень - липень 2017 року входить оплата простоїв (код 340).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що право на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законами України «Про оплату праці», а позивач знаходилася з відповідачем в трудових відносинах до 17.07.2017 року, при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Такі висновки суду є правильними.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростований.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, а також на те, що розрахункові листки не містять підпису посадової особи та не завірені печаткою, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №243/5469/17 відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця. Отже, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та невиплати заробітної плати.

Матеріалами справи доведено, що відповідач має наказ про припинення трудового договору з позивачкою № 6693/ДН-ос від 10 липня 2017 року, який виданий структурним підрозділом "Донецька дирекція залізничних перевезень" у м. Лиман Донецької області, тобто на території, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження, в якому зазначено про необхідність виплати позивачу при звільненні компенсації за 41 день невикористаної відпустки та вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Там же у м. Лиман видано накази начальника регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 15 березня 2017 року № 384-Н та начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" від 17 березня 2017 року № 236/ДН про встановлення простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів Донецької дирекції залізничних перевезень, який підлягає оплаті з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи, що є загально відомим фактом по даній категорії справ.

Крім того, з доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року №126/2/21-10.2, який складений на замовлення ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що:

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 682-Н від 12 травня 2017 року "Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" створена робоча комісія з працівників регіональної філії "Донецька залізниця" до моменту закінчення скорочення штату працівників Луганської дирекції залізничних перевезень з метою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування податків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення господарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності;

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 899-Н від 26.06.2017 року "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганської дирекції залізничних перевезень" уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій території України регіональною філією "Донецька залізниця" через каси структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" за місцем їх знаходження (м. Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень".

Крім того, надані позивачкою до суду першої інстанції розрахунки заробітної плати за березень - липень 2017 року (табуляграми), які їй були видані відповідачем - ВП БМЕУ Іловайськ СП "ДДЗП" філії Дон. зал. ПАТ (, що відповідає ЄДРПОУ відокремленого підрозділу Регіональна філія "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця") відповідно до статті 110 КЗпП України, частини першої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", згідно яких при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. При цьому наявність підпису посадової особи та печатки на них зазначеними нормами не вимагається.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції з посиланням на положення ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дійшов правильного висновку про те, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Встановивши простій на підприємствах залізничного транспорту на непідконтрольній український владі території, відповідач зобов`язаний був організувати нарахування та виплату заробітної плати працівникам за час простою.

Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2, оскільки ним підтверджено, що відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 та ст.237-1 КЗпП України. Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно виплачена.

Закони і інші нормативно-правові акти щодо проведення антитерористичної операції не скасовують і не зупиняють норми КЗпП України щодо виплати заробітної плати.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: