Провадження № 2/317/223/2019
Справа № 317/3506/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Громової І.Б.,
при секретарі: Коваль В.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: територіальна громада в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: територіальна громада в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 мотивує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки №2539 від 04.10.2018 року виданої виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради у належному їй будинку зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідач, не є її родичкою, з грудня 2011 року в будинку не мешкає її особистих речей та майна в будинку не має.
Відповідач був зареєстрований у будинку за згодою колишнього власника, ще до придбання цього будинку.
Згідно довідки №01-36/895 від 18.09.2018року, виданої Кушугумською селищною радою ОСОБА_3 . 15.12.2011 року звернулася до селищної ради з питання зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проте з невідомих причин вона цю процедуру не завершила, у зв`язку з чим, досі обліковується як зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
Було проведено обстеження приміщень житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі обстеження депутатом Кушугумської селищної ради ОСОБА_4 та соціальним працівником ОСОБА_5 було складено акти від 11.01.2018року та від 20.09.2018року, про те, що ОСОБА_3 не проживає в даному житловому будинку її особисті речі в будинку відсутні.
Таким чином відповідач, ОСОБА_3 , в спірному будинку чиє проживає, у витратах на утримання будинку, та на його ремонт участі не бере.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_2 до суду не з`явилась.
В судові засідання 13.05.2019 р. з`явилась представник позивача ОСОБА_1 , позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада».
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч.1, ч. 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Хамулою Н.Г. за реєстровим № 552 та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85674098 від 24.04.2017 р., ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє житловим будинком АДРЕСА_1 .
Відповідно довідки № 2539 від 04.10.2018 р. наданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до актів обстеження житлового будинку від 11.01.2018 р. та 20.09.2018 р. складеного комісійно, ОСОБА_3 ,1992 р.н. з грудня 2011 року не проживає у будинку АДРЕСА_1 .
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім`ї власника.
Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 не є членом родини позивача ОСОБА_2
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. Громова