Справа № 161/4724/18 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/802/163/19 Категорія: 29 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Русинчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника позивача Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 07 червня 2017 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_5 уклали договір страхування №РVP.S 1701607 майнових інтересів власника автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1. 07 серпня 2017 року в місті Луцьку на вул. Володимирській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та застрахований автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_5 Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 07 серпня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_5 отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №122470 від 11 січня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 28 048,02 грн., а відповідно до рахунку від 15 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 32 800 грн. Відповідно до платіжного доручення №15404 від 22 серпня 2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 32 800,00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу №АК/1529166. У зв'язку з цим 25 жовтня 2017 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 21 024,31 грн. Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати АТ «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в розмірі 11 775,69 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11 775,69 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В письмовому відзиві представник відповідача ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На адресу апеляційного суду надійшла заява представника позивача, в якій останній просить розглядати справу без участі представника позивача.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін та їх представників.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі їх представників та вимоги ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що фактично понесені витрати позивача, які становили 32800 гривень не перевищують страхового ліміту відповідальності за шкоду майну, згідно полісу цивільної відповідальності відповідача, а тому відповідач має відповідати лише у разі перевищення розміру завданих збитків суми страхового відшкодування згідно полісу.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2017 року між ОСОБА_5 та АТ ""ПРОСТО-страхування" було укладено договір №РVP.S 1701607 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору - з 07 червня 2017 року по 06 червня 2018 року (а.с.5).

07 серпня 2017 року в місті Луцьку по вул. Володимирській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_5, в результаті чого автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») від 07 серпня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_7 (а.с.46).

З метою визначення вартості збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Skoda Superb», суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 було складено звіт № 122470 від 11 січня 2018 року за змістом якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 28 048,02 грн., а вартість відновлювального ремонту - 40 868,29 грн. (а.с.11-22).

У зв'язку з настанням страхової події, на виконання умов договору, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт від 21 серпня 2017 року, відповідно до якого до виплати підлягає страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 32 800 грн. (а.с.49).

Згідно з платіжним доручення від 22 серпня 2017 року № 15404 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_7 страхове відшкодування в розмірі 32 800 грн., що відповідає сумі коштів, витрачених на відновлювальний ремонт автомобіля Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.50).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 січня 2018 року № АК/79693446 (далі - поліс страхування) цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» з лімітом за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 тис. грн. з нульовою франшизою.

25 жовтня 2017 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування на суму 21 021,31 грн.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положеннями статей 1191, 1192 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспорта пригода застрахованих транспортних засобів була оформлена Європротоколом від 07 серпня 2017 року, а тому ліміт відповідальності відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 січня 2018 року № АК/79693446 ОСОБА_2 ( далі- поліс страхування) становить 50000 тисяч гривень, оскільки при оформлені Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. Відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг від 29 грудня 2016 року такий ліміт складає 50000 тисяч гривень.

З врахуванням наведених обставин та норм права суд першої інстанції правомірно констатував, що оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності (розмір шкоди 32800 гривень, ліміт відповідальноті-50000 гривень) то в такому випадку відповідач не повинен нести відповідальність щодо сплати в порядку регресу майнової шкоди позивачу, а це повинна здійснити його страхова.

Посилання позивача на те, що оскільки страховою компанією ПрАТ «Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування на суму 21 021,31 грн., а тому відповідач повинен сплатити позивачу 11775, 69 гривень не заслуговує на увагу.

Нормами матеріального права передбачено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Матеріали справи не містять жодних доказів, з яких саме причин ПрАТ «Страхова група «ТАС» не відшкодувала в порядку регресу суму вартості відновлювального ремонту саме в розмірі 32800 гривень, що відповідає встановленому ліміту .

Позивач не подавав доказів про відмову ПрАТ «Страхова група «ТАС» у виплаті йому в порядку регресу страхового відшкодування, яке було виплачено ПАТ "ПРОСТО -страхування" потерпілій особі та не клопотав про витребування таких доказів судом.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу на підставі доказів, що подані учасниками процесу, дійшов до правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог до відповідача.

Матеріали справи не містять доказів та про них і не зазначав позивач, що у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування у повному обсязі в межах ліміту відповідальності.

Доводи апелянта, про помилковість зазначення судом першої інстанції розміру ліміту відповідальності не впливає на правильність ухваленого судом рішення.

Враховуючи зазначене позивач не позбавлений права з метою захисту свого порушеного права пред'явити позов до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в повному обсязі в межах ліміту відповідальності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: