ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/2807/18
Провадження № 22-ц/4820/1460/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/2807/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року у складі судді Сагайдак І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , посвідчений 03 липня 2013 року секретарем Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №21.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мачуха ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - її батько ОСОБА_5 , які перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом із нею, тому вона має право на спадщину, яка залишилась після смерті батька, в тому числі і на майно, яке він успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , оскільки є його донькою та прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Проте, при оформленні спадщини їй стало відомо про заповіт, який ОСОБА_4 склала на користь ОСОБА_3 , яким усе належне їй майно заповіла останній, позивач вважає, що вищезазначений заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, так як на момент посвідчення заповіту секретар сільської ради Романюк О.Д. не був уповноважений на вчинення нотаріальних дій. Крім того, на момент посвідчення заповіту ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 , і ніколи не проживала на території Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, а тому секретар сільської ради не мав права посвідчувати заповіт особи, яка проживає за межами його нотаріального округу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 та її представник адвокат - Грицай Л.М. не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначають, що судом було прийнято до уваги заяву ОСОБА_5 від 19 липня 2017 року, яка була подану приватному нотаріусу Старокостянтинівського нотаріального округу Сарело Т.П. про відмову у прийнятті спадщина та обов`язкової частки на спадщину після смерті дружини - ОСОБА_4 , проте суд не звернув уваги, що така заява виготовлена за допомогою комп`ютерної техніки і при цьому покійному ОСОБА_5 роз`яснено вимоги ч. 1 ст. 1723 ЦК України, фактично приватним нотаріусом роз`яснено вимоги не існуючої норми Цивільного кодексу України. Крім того, ОСОБА_5 був людиною похилого віку, не обізнаний з вимогами чинного законодавства, підстави для подачі такої заяви не були досліджені,оскільки фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, так як на день її смерті проживав з нею в одній квартирі. Апелянт та її представник, вказують що судом не прийнято до уваги заповіт ОСОБА_5 від 24 липня 2014 року, оформлений державним нотаріусом зворотною Т.В., зареєстрований в реєстрі за №2-1788, згідно якого він своїм дітям заповідає по Ѕ частці належного йому майна, а дружині Ѕ частки спадкового майна.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та її представник адвокат - Грицай Л.М. просили скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки доводи наведені в апеляційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, а позивач взагалі немає право оскаржувати заповіт складений її покійною матір`ю і згідно якого вона все своє майно заповіла їй, як єдиній спадкоємиці. Заповіт на який посилається апелянт, був складений її батьком і ніякого відношення до даної справи немає.

Заслухавши учасника справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому шлюбі, склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_3

Заповіт того ж дня був посвідчений секретарем виконавчого комітету Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Романюком О.Д. і зареєстрований в реєстрі за №21.

24 липня 2014 року ОСОБА_5 склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_4 - Ѕ частину, ОСОБА_1 -1/4 частину, ОСОБА_6 - ј частину усе свого майна, який був посвідчений державним нотаріусом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

На день смерті ОСОБА_4 з нею постійно проживав та був зареєстрований за її місцем проживання - кв. АДРЕСА_2 її чоловік ОСОБА_5

28 квітня 2017 року за відповідною заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. було заведено спадкову справу № 32/2017 до майна померлої ОСОБА_7

19 липня 2017 року ОСОБА_5 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини по закону, що залишилась після смерті дружини ОСОБА_4 , а також про відмову від обов`язкової частки у спадщині.

25 жовтня 2017 року та 28 березня 2018 року нотаріусом видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на грошові вклади та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5

Спадщину після його смерті шляхом подання відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності ч.1 та ч.5 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Як видно з матеріалів справи на час смерті року ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. з нею постійно проживав та був зареєстрований за її місцем проживання її чоловік ОСОБА_5 , який вважається таким, що прийняв спадщину.

Як вбачається з спадкової справи №32/2017, заведеної приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , її чоловік ОСОБА_5 19 липня 2017 року в межах шестимісячного строку після відкриття спадщини подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 за законом, а також про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Вказана заява підписана ОСОБА_5 , прийнята і зареєстрована нотаріусом, наслідки подання заяви заявнику роз`яснено.

В зв`язку з поданням такої заяви у відповідності до норм ЦК України ОСОБА_5 є таким, що відмовився від спадщини після смерті ОСОБА_4 , а тому до нього не перейшли права та обов`язки померлої ОСОБА_4 і він не успадкував після смерті спадкодавця належне їй рухоме та нерухоме майно, грошові вклади.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оскільки ОСОБА_5 у встановленому законом порядку відмовився від прийняв спадщини після смерті дружини ОСОБА_4 , не набув спадкових прав на майно померлої ОСОБА_4 , то його спадкоємці теж не набули права на спадкування після його смерті на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 .

За таких обставин слід дійти висновку, що оспорюваний заповіт померлої ОСОБА_4 від 03 липня 2013 року жодним чином не порушує майнові права та інтереси позивачки, а тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду щодо визнання його недійсним, позивачем не доведено, що оспорюваним заповітом було порушено її майнові права як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 , висновки суду першої інстанції про відмову в позові є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що заява ОСОБА_5 про відмову від права на спадщину після смерті ОСОБА_5 слід оцінювати критично, оскільки нотаріус роз`яснив ОСОБА_5 . вимоги неіснуючої ч. 1 ст. 1723 ЦК України слід відхилити.

Дана обставина не впливає на волевиявлення ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , дане волевиявлення як вбачається з заяви було вільним, в заяві зазначено, що заявник усвідомлював значення своїх дій, розумів обставини, фізичного чи психологічного тиску до нього не застосовувалось. Крім того заявнику було роз`яснено зміст саме ст. 1273 ЦК України, а ст. 1723 ЦК України зазначена в іншому абзаці заяви, де заявник посилався на свої право про відмову від спадщини.

Безпідставними є також посилання апелянта на те, що суд не надав юридичного висновку щодо оспорюваного заповіту.

Оскільки даний оспорюваний заповіт не порушує права позивача і не потребується захист відповідних майнових прав спадкоємця в суді, суд правомірно не надавав юридичної оцінки законності заповіту.

В даному випадку за таких обставин, встановивши що оспорюваний заповіт не порушує права позивача, суд не повинен був розглядати позов по суті та давати юридичну оцінку законності заповіту.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд не дав належної оцінки заповіту самого ОСОБА_5 , який заповів ОСОБА_4 - Ѕ частину, ОСОБА_1 -1/4 частину, ОСОБА_6 - ј частину усе свого майна і позивача неправомірними діями ОСОБА_3 позбавили спадкового майна.

ОСОБА_4 померла раніше ОСОБА_5 та відповідно після його смерті не могла бути його спадкоємцем, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Так як ОСОБА_5 відмовився від спадщини після смерті ОСОБА_4 , то ніхто ОСОБА_1 не позбавляв спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , до неї як спадкоємиці і перейшли лише права та обов`язки (спадщина), після смерті ОСОБА_5 .

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова