Справа № 523/5988/19
Провадження №2/523/3051/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106) про визначення місця проживання дітей,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 липня 2005 року в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №519. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

У шлюбі у сторін народились діти: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син ОСОБА_5 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 і знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Син ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю, відповідачем по справі, ОСОБА_2 . На його утримання позивач виплачує аліменти, стягненні в судовому порядку, водночас ОСОБА_1 виплачує кошти на утримання відповідачки до досягнення сином Микитою трьох років.

Від стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 відповідачка, враховуючи ті обставини, що син проживає із ОСОБА_1 і знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні відмовилась (справа №523/526/18; провадження №2/523/1452/18 Суворовського райсуду м.Одеси).

Оскільки всі намагання зберегти сім`ю не увінчались успіхом, позивач також звернувся з позовом про розірвання шлюбу, котрий також розглядається судом.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати із позивачем, ОСОБА_1 , а сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - залишити проживати з відповідачкою, ОСОБА_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 7,8).

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги. (а.с. 26).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, надав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. (а.с. 27).

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Окрім того, долучив до матеріалів справи висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за №01-05-3/368 вх. від 09.09.2019 року. Згідно зазначеного висновку орган опіки вважає доцільним визнати місце проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком, ОСОБА_1 ; визначити місце проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 . (а.с. 32-34).

Згідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову.

Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23 липня 2005 року в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №519. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

У шлюбі у сторін народились діти: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку за №01-05-3/368 вх. від 09.09.2019 року орган опіки вважає доцільним визнати місце проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком, ОСОБА_1 ; визначити місце проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 . (а.с. 33,34).

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує те, що відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частин 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Крім того, частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Підсумовуючи наведене, захищаючи права та інтереси дітей, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання дітей згідно наданого органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради висновку, оскільки це є найбільш доцільним та сторони дійшли згоди саме до такого визначення місця проживання малолітніх дітей.

При цьому, суд звертає увагу на те, що батьки не обмежені у своєму праві на спілкування з дітьми, можуть і повинні проявляти турботу відносно дітей та приймати участь у їх вихованні, реалізувавши свої права шляхом домовленості один одним щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 200, 206, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, буд. 106) про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком, ОСОБА_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2019 року.

Суддя