ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5421/18 Номер провадження 22-ц/814/1441/19Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника Полтавської міської ради - Паскевич Ю.О., представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2019 року, постановлене суддею Материнко М.О.,

у справі за позовом, поданим в інтересах ОСОБА_1 її представником за довіреністю ОСОБА_2 , до територіальної громади в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

16.07.2018 ОСОБА_2 , який діє як представник за довіреністю ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 06.11.2018, просив визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м./а.с.80-85/

В обгрунтування позову зазначав, що згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради за №251 від 25.05.1988 на сім`ю із трьох осіб, а саме ОСОБА_3 , матері позивача, сина ОСОБА_4 та позивача в порядку розширення виділена вказана квартира. Із 1988 року ОСОБА_3 до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивач стали проживати без реєстрації у виділеній під розширення квартирі. Після смерті матері позивач уклала відповідні договори з комунальними підприємствами на надання послуг.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 01.03.2007 по справі №3912/06 у задоволенні позову ГЖЕД №4 м.Полтави до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про виселення та стягнення заборгованості по квартплаті відмовлено за безпідставністю. Позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ним право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 із зобов`язанням ГЖЕД №4 укласти з ним договір найму вказаного житлового приміщення.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22 квітня 2014 року по справі №554/622/14ц визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з виїздом на постійне місце.

Вказаними судовими рішеннями встановлено факт постійного проживання позивача у кв. АДРЕСА_3 , однак відмовлено у реєстрації за відсутності довідки ГЖЕД №2 про зареєстрованих у цьому житлі осіб, у видачі ордеру на займане нею житло та, як наслідок, вона не може реалізувати своє право на приватизацію цього житла. Оскільки ГЖЕД-2 повідомив про відсутність на балансі підприємства спірного житла, тоді як воно є комунальною власністю, а Управління майном відмовило у видачі ордеру на займане нею житло, тому позивач звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право користування спірною квартирою.

Крім того, враховуючи, що в зазначених судових рішеннях її, позивача, прізвище зазначено як ОСОБА_5 , тоді як згідно паспорту правильно ОСОБА_6 , просила встановити, що ці рішення відносяться щодо однієї і тієї ж особи - ОСОБА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на користування жилим приміщенням - квартирою за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м.

В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 , як член сім`ї основного квартиронаймача ( ОСОБА_3 ), на підставі рішення виконавчого комітету про переселення від 1988 року, правомірно набула права користування вказаною квартирою та з 1988 року по теперішній час проживає в цьому житлі. Враховуючи, що ордер на квартиру має видаватися основному квартиронаймачу, яким була мати ОСОБА_3 , яка померла, а у неї, як члена сім`ї, він відсутній, на даний час видача ордеру неможлива, оскільки квартира зайнята позивачем, тому належним способом захисту права позивача є визнання судом за нею права користування зазначеною квартирою.

Підстави вважати, що право позивача на приватизацію житла є таким, що порушене з боку відповідача, - відсутні, оскільки відповідач не надала належних доказів звернення у передбаченому законом порядку до уповноваженого органу на приватизацію державного житлового фонду. Позовні вимоги щодо встановлення правильності написання прізвища позивача у рішеннях суду від 01.03.3007 та від 22.04.2015, то вказане питання має розглядатися в порядку ст.269 ЦПК України шляхом виправлення описки.

З таким рішенням не погодився відповідач Полтавська міська рада, подавши апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, просить рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог до територіальної громади відмовити.

Вважає необгрунтованим висновок про визнання за позивачем права користування житлом, оскільки не встановлено факту порушення відповідачами права позивача постійно проживати у квартирі. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б факт звернення позивача до Полтавської міської ради щодо порушеного в позові питання та докази відмови у вирішенні вказаного питання або невизнання такого права.

Посилається на те, що передумовою вселення у житлове приміщення і подальшого користування вказаним в ордері житлом є ордер, який входить також до переліку документів, які громадяни подають до органу приватизації. На спірну квартиру у позивача ордер відсутній.

Зазначає, що право користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не було порушено відповідачем у справі - територіальною громадою в особі Полтавської міської ради , а тому підстави для його захисту в судовому порядку відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи апеляційної скарги.

Управління майном комунальної власності міста просить розглядати справу за відсутності представника, покладаючись у вирішенні справи на суд.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

У суді апеляційної інстанції представник Полтавської міської ради підтримала доводи апеляційної скарги, заперечуючи наявність порушення права позивача міською радою та просила відмовити в позові до територіальної громади.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з мотивів, викладених у відзиві.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.05.1988 №251 у 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , звільнену після смерті ОСОБА_7 , переселено ОСОБА_3 складом сім`ї із трьох осіб з перепропискою і переоформленням особового рахунку на ОСОБА_3 Однокімнатну квартиру №28 , житловою площею 13,0 кв.м., яку звільняє ОСОБА_3 , з урахуванням її технічного стану передано в оренду, в будинку по АДРЕСА_5 ./а.с.12/

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_1 у 1988 році переселилися у вказану квартиру, залишаючись зареєстрованими за попереднім місцем проживанням у кв. АДРЕСА_2 ./а.с.9/

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 померла./а.с.11/

Згідно довідки ГЖЕД-4 м.Полтави від 30.06.2006 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 (основний квартиронаймач), яка виписана ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку зі смертю, її дочка ОСОБА_1 та онук ОСОБА_4 ./а.с.22/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 01.03.2007 по справі №3912/06 у задоволенні позову ГЖЕД №4 м.Полтави до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про виселення та стягнення заборгованості по квартплаті відмовлено за безпідставністю. Позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ним право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 із зобов`язанням ГЖЕД №4 укласти з ним договір найму вказаного житлового приміщення./а.с.20-21/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 22.04.2014 у справі №554/622/14ц визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з виїздом на постійне місце./а.с.23/

Фактичне проживання позивача за адресою: АДРЕСА_4 , починаючи з 1988 року, крім зазначених судових рішень, підтверджується актами мешканців будинку №32 від 20.08.2006, від 07.07.2008, від 20.09.2017, а також актом від 23.03.2006, складеного контролером КП «Полтававодоканал» за участю ОСОБА_1 про відсутність у спірній квартирі води та каналізації./а.с.16, 17, 18,19/

За зверненням ОСОБА_8 про реєстрацію за місцем проживання 25.04.2017 Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради відмовлено на підставі п.п.1 п.11 Правил реєстрації місця проживання (ненадання необхідних документів)./а.с.25/

Управлінням майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради також відмовлено позивачу у видачі ордеру на квартиру з підстав, що житло невільне, оскільки займане позивачем. /а.с.27/

КП «ЖЕО №2» відмовило позивачу у видачі довідки про зареєстрованих та проживаючих за адресою спірного житла через відсутність перебування на балансі комунального підприємства вказаного будинку./а.с.31/

Частково задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 правомірно вселилася у спірну квартиру як член сім`ї наймача та набула права користування квартирою, ордер у неї відсутній, але не може бути виданий, оскільки квартира зайнята позивачем, тому єдиним способом захисту її права є визнання в судовому порядку права користування житловим приміщенням з метою подальшої реалізації права на приватизацію цього житла. Підстав для визнання порушеним права позивача на приватизацію немає. Також районний суд зазначив, що невірне написання прізвища позивача у судових рішеннях від 01.03.2007 та від 22.04.2014 є опискою, яка має бути виправлена в порядку ст.269 ЦПК України, а не шляхом ухвалення рішення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків не спростовують, зводяться до заперечення факту порушення Полтавською міською радою права позивача постійно проживати у квартирі. Однак такі доводи апеляційної скарги є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, посилання на відсутність доказів факту звернення позивача до Полтавської міської ради щодо порушеного в позові питання та докази відмови у вирішенні вказаного питання або невизнання такого права, не заслуговують на увагу.

Позивач надала докази її звернення: до Управлінням майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, яке відмовило у видачі ордеру; до ГЖЕД-2, яке відмовило у надання інформації щодо зареєстрованих осіб у спірному житлі з підстав відсутності вказаного будинку на балансі підприємства.

Доводи апеляційної скарги, що передумовою для вселення у житлове приміщення і подальшого користування житлом є ордер, який також входить до переліку документів, які громадяни подають до органу приватизації, не спростовують того факту, що з урахуванням прийнятого 25.05.1988 виконавчим комітетом Полтавської міської ради рішення №251 про переселення ордер мав видаватися основному квартиронаймачу - ОСОБА_3 , а не члену її сім`ї - ОСОБА_1 . Тому саме відповідачі могли надати докази щодо цих обставин, підтвердивши їх або спростувавши. В той же час, відсутність у позивача ордеру на займане житло не спростовує факту законного вселення у спірне житло на виконання рішення органу виконавчої влади міста у 1988 році, а послідуючі судові рішення підтвердили правоморність такого вселення у спірну квартиру.

Між тим, позивач не може зареєструвати своє місце проживання, оскільки відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Крім того, Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженим наказом МВС України №1077 від 22.11.2012, також передбачено, що для реєстрації місця проживання особа подає, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власнсосі, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи (п.2.2).

Оскільки позивач позбавлена можливості надати документи, які підтверджують її право проживання у спірному житлі, нею вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання такого права в судовому порядку. При цьому, апеляційний суд враховує, що від реєстрації за місцем проживання залежить можливість особи реалізувати інші свої громадянські права та обов`язки, зокрема, і право на приватизацію цього житла.

Тому не заслуговують на увагу та відхиляються судом доводи апеляційної скарги щодо відсутності порушення територіальною громадою в особі Полтавської міської ради права ОСОБА_1 користуватися квартирою АДРЕСА_1 та відсутності підстав для його захисту в судовому порядку. Сама по собі відсутність у відповідачів заперечень щодо користування позивачем спірною квартирою має бути виражена в юридичний спосіб. За відсутності у позивача ордеру та неможливості зареєструватися в цьому житлі право позивача на це житло є порушеним та підлягає судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності відповідача територіальної громади в особі Полтавської міської ради апеляційний суд відхиляє, оскільки спірне житло є комунальною власністю та відповідно до ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада здійснює управління майном та фінансовими ресурсами, які є у власності територіальної громади міста. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.05.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак