Справа № 570/816/19
Номер провадження 2-о/570/61/2019
У Х В А Л А
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177, 293 ЦПК України по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей,-
Заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У відповідності до пп.5,8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заінтересована особа в заяві взагалі не вказана, а такою особою може бути відділ ДРАЦС.
Згідно з положеннями ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК (2947-14) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.
При ознайомленні з поданою заявою, судом встановлено, що така не відповідає зазначеним вимогам, а саме до заяви не додано нотаріально посвідченого договору про розмір аліментів на дитину. Аліментні зобовязання того з батьків, хто проживатиме окремо від дитини повинні визначатись у договорі про розмір аліментів на дитину, що повинен відповідати вимогам, які визначені п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р. та бути нотаріально посвідченим, а не у договорі про участь у вихованні та утриманні дитини, який поданий заявниками до суду.
Крім того, розмір аліментів на утримання дітей відповідно до положень ч.3 ст.181 СК повинен бути визначеним (тверда грошова сума або частка від заробітку (доходу), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (постанова ВСУ від 12 вересня 2018 року №459/2181/17).
Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно зі ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2019 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 року з 01 січня встановлений у розмірі 1921 гривні.
Частиною 7 статті 6 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.
Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір (державне мито) оплачує позивач (спільну заяву подружжя - обоє з подружжя).
Тобто у разі заявлення вимог обома заявниками, судовий збір сплачується кожним заявником окремим документом за ставками визначеними Законом України „Про судовий збір"за подання до суду заяви окремого провадження, а саме заявниками підлягає до сплати судовий збір в загальній сумі 768 грн 40 коп. (по 384 грн. 20 коп. кожним із заявників).
До заяви заявниками надано квитанцію на підтвердження сплати судового збору, з якої вбачається, що судовий збір сплачено лише заявником ОСОБА_2 в сумі 384 грн 20 коп., тобто не в повному обсязі.
Таким чином, заявнику ОСОБА_1 необхідно оплатити судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп.
Крім того, на обгрунтування своїх вимог заявники долучають відповідні докази.
Однак, у відповідності до положень ст.95 ЦПК України письмові докази подаються оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
До заяви долучено копії документів, які є незавіреними у встановленому законом порядку.
Позовна заява не оформлена належним чином у відповідності до положень ст.175 ЦПК України.
Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Керуючись ст.ст. 95 ,175, 177, 185 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей - залишити без руху.
Надати заявникам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення даної ухвали.
В разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків, заява вважатиметься неподаною і повертається заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Гнатущенко Ю.В.