ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/425/17 Номер провадження 22-ц/814/661/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Косик С.М., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Підстави позову вмотивовував тим, що в період з 03 травня 2012 р. по 28 листопада 2013 року ОСОБА_3 позичила у нього кошти і каблучку, всього на суму 9900 грн., а саме: 03.05.2012 р. 1600 грн, 04.05.2012 р. 1400 грн., 20.06.2012 р. золоту каблучку вартістю 3700 грн., 25.09.2012 р. 2000 грн., 11.09.2013 р. 600 грн., 28.11.2013 р. 600 грн. Станом на січень 2014 року частина коштів була повернена, а залишок становив 4180 грн.

Стосовно відповідачки було порушені кримінальні справи, які закриті провадженням. На даний час відповідачка добровільно кошти не повернула повністю, на листи не відповідає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач вважає, що умисними діями відповідачки йому завдано також і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок протиправних дій, що призвело до зміни способу життя, почуття безпомічності, втрати душевної рівноваги, спокою та душевного болю. У зв'язку з цим, моральну шкоду оцінює у розмірі 10000 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 4180 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість а сумі 2000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що судом були допущені процесуальні порушення, оскільки справа, беручи до уваги її складність, мала розглядатися колегіально, мало бути здійснено фіксування технічними засобами. Піддає сумніву об'єктивність головуючого судді.

Також звертає увагу на особу відповідача, яка на його думку вчиняє шахрайські дії, що підтверджує і факт її недобросовісної поведінки відносно нього.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК не перешкоджає подальшому перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір позики на суму 2000,00 грн, який оформлений у вигляді письмової розписки (а.с.8). Згідно умов розписки позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень та остання зобов'язалась повернути кошти (а.с.8).

З копій постанов Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області вбачається, що кримінальні провадження №0000110 від 13.02.2014 р. за ч.1 ст.190 КК України, №0000009 від 03 січня 2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України та №0000061 від 12.01.2013 р. за заявами ОСОБА_2 щодо вчинення шахрайських дій стосовно нього гр. ОСОБА_3 закриті провадженням, у зв'язку з відсутністю у діяннях відповідача ОСОБА_3 складу злочину (а.с.100,103,104).

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що позивачем доведено факт отримання ОСОБА_3 2000 гривень на підставі договору позики. Отримання коштів у інших сумах та у інший період відповідачем не доведено.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Звернувшись з позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово брала у нього кошти у борг, всього на суму 9000 гривень, з них - у січні 2014 року повернула частину, а станом на січень 2014 року залишилися невідшкодованими 4180 гривень.

Матеріали справи містять документальне підтвердження отримання ОСОБА_3 у борг від позивача коштів в сумі 2000 гривень, що підтверджується особисто складеною відповідачем розпискою.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_3 від позивача ОСОБА_2 інших коштів чи матеріальних цінностей, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як а підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично порушує питання про повернення йому ОСОБА_3 коштів, які були отримані нею, як позика.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Таких доказів позивачем ОСОБА_2 суду надано не було.

Висновок місцевого суду про часткову відмову в задоволенні позовних вимог ґрунтується на принципі верховенства права. Рішення суду є законним та обґрунтованим.

Надаючи оцінку висновкам місцевого суду в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд вважає вірним застосування норм ст. 611 ЦК України, у відповідності до вимог якої визначено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Доказів вчинення ОСОБА_3 шахрайських дій відносно позивача останнім не надано.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

У відповідності з вимогами ст.12 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не довів у повному обсязі факт надання ним ОСОБА_3 позики в межах заявлених ним позовних вимог, як і підстав для відшкодування моральної шкоди відповідачем за договором позики.

Доводи апелянта в частині наявних процесуальних порушень в суді першої інстанції є надуманими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході судового провадження позивачем заяви з висловленням недовіри та відводу складу суду не заявлялися. Заявлене ним клопотання про витребування з Гадяцького управління Національної поліції матеріалів кримінальних проваджень були задоволені.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Неповернення відповідачем у справі позичених грошових сум порушує права та обов'язки позивача.

Позивач не довів належними та допустимими доказами заявлені ним позовні вимоги у повному розмірі.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги компенсації не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2018 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин Л.М. Хіль