Ухвала

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 643/5376/19

провадження № 61-17182ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державний реєстратор Зміївської міської ради Борко Андрій Степанович ,

треті особи: ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії судів: Бровченка І. О., Колтунової А. І., Бурлака І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Зміївської міської ради Борка А. С., треті особи: ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року відкрито провадження у справі.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви посилалась на те, що 26 березня 2019 року вона отримала з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Інформаційну довідку № 161095418, з якої вбачається, що 22 листопада 2017 року державним реєстратором Зміївської міської ради Борко А. С. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майновий запис № 38333863 про набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй та ОСОБА_5 .. Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, що в свою чергу може ускладнити або навіть зробить неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заборону вчиняти певні дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 , задоволено частково. Заборонено вчиняти дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви - відмовлено.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заборону вчиняти певні дії направлені на відчуження квартири, суд першої інстанції дійшов до висновку, щоміж сторонами дійсно виник спір з приводу права власності на спірну квартиру, а отже існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірної квартири та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, 30 травня 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржило її в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження викладених заявником обставин щодо спроб реалізації спірного майна, а тому враховуючи склад сторін у справі та предмет позову, апеляційний суд вважав, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, враховуючи, що відповідачем у справі є державний реєстратор Зміївської міської ради Борка А.С., відсутні.

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року залишити в силі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк», суд апеляційний інстанції правильно виходив із того, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин щодо спроб реалізації спірного майна, тоді як саме лише посилання у заяві на потенційну можливість такої реалізації ПАТ «Укрсоцбанк» без наведення відповідного обґрунтування не може бути достатньою підставою для задоволення заяви.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції проігноровано практику Верховного Суду викладену в справах № 307/2858/18; №638/11773/18; №754/12759/17, № 639/6370/18 є необґрунтованими, оскільки у цих справах встановлені інші фактичні обставини, зокрема судами достеменно встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання судових рішень.

Інші наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та правильність висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Зміївської міської ради Борка Андрія Степановича, треті особи: ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик