П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27лютого 2019 року м. Київ

Справа № 752/17839/17

Провадження: № 22-ц/824/4404/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання припиненими кредитного договору, договору застави та договору поруки,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2015 року її чоловік ОСОБА_7 придбав автомобіль «Мазда 6», 2015 року випуску, за кошти отримані на підставі кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ «Кредобанк». З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки від 04.02.2016 року та договір застави від 05.02.2016 року, предметом якого є автомобіль. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що було повідомлено відповідача шляхом надсилання йому листа родичем покійного - ОСОБА_8 , який був отриманий банком 26.07.2016 року та я в якому було зазначено про наявність у померлого спадкоємців. В свою чергу банк звернувся до нотаріуса КМНО Верповської О. В . із претензією-вимогою до спадкоємців ОСОБА_7 . лише 25 травня 2017 року, тобто з пропуском строків пред`явлення вимог до спадкоємців, встановлених статтею 1281 ЦК України. В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з листом-вимогою про припинення правовідносин за договорами кредиту, застави та поруки, а також про припинення обтяження рухомого майна - автомобіля Мазда 6, на що їй банк відмовив, надіславши у відповідь лист-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором у 30-денний термін.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що відповідач, помилково звернувшись до Другої Київської державної нотаріальної контори із листом від 28.11.2016 року, виконав приписи ст. 1281 ЦК України, а тому вважає, що таке звернення не може вважатись зверненням кредитора до спадкоємців. Крім того, зазначає про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення відповідача до Сімнадцятої державної нотаріальної контори суду надано не було. Також судом першої інстанції не надано оцінки щодо позовної вимоги про припинення договору поруки на тій підставі, що позивач, як поручитель за договором поруки, не надавала згоди на забезпечення виконання зобов`язання спадкоємцями, як новими боржниками за кредитним договором після смерті боржника, а умовами договору поруки не передбачено умови про згоду поручителя відповідати за нових боржників, що передбачено ч. 1 ст. 523 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Крім того, суд ухвалив оскаржуване рішення за відсутності третіх осіб в порушення вимог процесуального законодавства.

5 лютого 2019 року Київським апеляційним судом відкрито провадження у даній справі.

ПАТ «Кредобанк» правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 360 ЦПК України не скористалося.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та представник третіх осіб ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст.372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

4 лютого 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 7159.09.00.2387 (а.с. 129 т.1), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 641833,68 грн. на купівлю автомобіля «Mazda» модель 6, 2015 року випуску.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 вересня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 було укладено договір застави, за умовами якого ОСОБА_7 передав у заставу банку автомобіль марки ««Mazda» 6» 2015 року випуску, колір коричневий, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

5 лютого 2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження на даний автомобіль.

Крім того виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено фінансовою порукою ОСОБА_2 за всіма зобов`язаннями ОСОБА_7 перед банком за кредитним договором, про що 04 лютого 2016 року між банком та поручителем - ОСОБА_2 укладено договір поруки № 7159.09.00.2378/S-1 (а.с. 134 т.1), згідно якого вона зобов`язується відповідати перед банком за виконання ОСОБА_7 зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 зобов`язань за кредитним договором у нього утворилася заборгованість перед банком станом на 6 листопада 2017 року у розмірі 519 357,58 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_7 помер.

ОСОБА_12 померлого є його дружина ОСОБА_2 , сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6

ПАТ «Кредобанк» було повідомлено про смерть позичальника 26 липня 2016 року ОСОБА_8 шляхом подання відповідної заяви.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. заведена спадкова справа № 14/2016 щодо майна померлого ОСОБА_7 (а.с. 15 т.1)

З матеріалів справи убачається, що 4 жовтня 2016 року з вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_7 банк звернувся до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори, проте дана вимога повернулась по причині вибуття нотаріальної контори за вказаною адресою. (а.с. 145 т.1)

28 листопада 2016 р. банк вдруге звернувся з вимогою до спадкоємців померлого (вих. № 27-10269/16 від 28.11.2016 р.) до Другої київської державної нотаріальної контори. (а.с. 147 т.1)

23 травня 2017 року на повторне звернення банку щодо результатів спадкового провадження Друга київська державна нотаріальна контора надіслала лист про те, що відповідна спадкова справа після смерті ОСОБА_7 зареєстрована приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В., до якої банк повинен направляти свої вимоги. (а.с. 208 т.1)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем факт повного розрахунку за кредитними зобов`язаннями позичальника ОСОБА_7 не підтверджений, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору, договорів застави та поруки припиненими.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі з огляду на наступне.

Згідно положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Частиною третьою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

У разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до статті 28 Закон України «Про заставу» право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуттязаставодержателем права власності на предмет застави.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою або заставою зобов`язання, зіставляють з підставами для припинення права застави.

Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, що залишилось невиконаним.

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;реалізації предмета застави;набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Як було встановлено судом, вперше після смерті позичальника, банком було направлено вимогу про обов`язок спадкодавця відповідно до кредитного договору для доведення її змісту до відома спадкоємців в жовтні 2016 року до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори, проте дана вимога повернулась по причині вибуття нотаріальної контори за вказаною адресою.

В друге банк звернувся з даною вимогою до Другої київської державної нотаріальної контори у листопаді 2016 року, однак, не отримавши відповіді, повторно звернувся у травні 2017 року, на що отримавши відповідь про те, що відповідна спадкова справа після смерті ОСОБА_7 відкрита приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В., до якої банк в подальшому направив вимогу (претензію) про обов`язок спадкоємців.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. від 11 травня 2017 року, спадкоємцями померлого є його дружина ОСОБА_2 , малолітній син ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 , Мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 , які подали заяви про прийняття спадщини за законом. Також в повідомленні зазначено про звернення кредиторів із заявою претензією до спадкоємців ОСОБА_7

За загальним правилом місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Установлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання ОСОБА_7 , а саме АДРЕСА_1 ).

Однак, в кредитному договорі адресою проживання ОСОБА_7 зазначено АДРЕСА_2 (Голосіївський р-н м. Києва).

Отже, направлення банком вимоги про обов`язок спадкодавця відповідно до кредитного договору для доведення її змісту до відома спадкоємців в жовтні 2016 року до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори, яка знаходилась в Голосіївському районі м. Києва, свідчить про те, що банк звернувся до нотаріуса, який відкрив спадкову справу ОСОБА_7 , із претензією-вимогою до його спадкоємців в межах строків, встановлених статтею 1281 ЦК України.

З урахуванням викладеного, доводи скаржника щодо пропуску відповідачем строку пред`явлення вимог до спадкоємців, колегія суддів відхиляє як такі, що спростовані встановленими судом обставинами та наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, як убачається із розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору від 4 лютого 2016 року № 7159.09.00.2387, укладеному між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 , на момент звернення позивача із даним позовом до суду, заборгованість за кредитним договором не погашена та становила 519357,58 грн.

Дана обставина стороною позивача як в суді першої та і в суді апеляційної інстанцій не спростована.

Отже, оскільки припинення зобов`язання за кредитним договором не відбулось, заборгованість на час звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом не погашена, а відтак підстав для припинення кредитного договору від 4 лютого 2016 року № 7159.09.00.2387, укладеному між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 ,немає.

Відповідно до пункту 4.7 договору застави від 4 лютого 2016 року договір застави припиняється за спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за Кредитним договором.

Отже, оскільки застава має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов`язання, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору та договору застави, які укладені між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 4 лютого 2016 року, припиненими.

Щодо визнання припиненим договору поруки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обвязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або декілька осіб.

Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення блржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договром поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договром поруки.

Як убачається з матеріалів справи договір поруки не містить умов про забезпечення поручителем виконання кредитного зобовязання іншим боржником.

У частині 1 статті 523 ЦК України визначено, що порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконанння зобов`язання новим боржником.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщиги і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом наведених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника, лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованої в тому числі у договорі поруки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув, не надав оцінки тому, що в договорі № 7159.09.00.2378/S-1 від 04 лютого 2016 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , відсутня умова про згоду поручителя відповідати за правонаступників боржника, а також не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що після смерті боржника вона такої згоди банку не надавала, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 523 ЦК України порука є припиненою.

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно витлумачив закон, а тому рішення Голосіївськогорайонного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки припиненим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року в частині вирішення позовних вимог про визнання припиненим договору поруки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Визнати поруку ОСОБА_2 за договором №7159.09.00.2387/s-1 від 04.02.2016 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», припиненою.

В решті рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль