Справа № 713/2344/18
Провадження №2/713/113/19
РІШЕННЯ

іменем України

12.02.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Головач О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_1, за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, інтереси якого згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2018 року представляє ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди до відповідача ОСОБА_4 Посилається на те, що постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у тому, що 12 серпня 2017 року о 15 год. 25 хв. в с.Лукавці, Вижницького району, Чернівецької області, водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки «Камаз 5511», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак RP 69623, під керуванням водія ОСОБА_3, який в той час виконував обгін даного транспортного засобу. При зіткненні його автомобіль отримав значні технічні ушкодження, представник товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТДВ СТДВ «Глобус»), виїжджаючи на місце пригоди та при огляді транспортного засобу зазначив, що автомобіль ремонту не підлягає. Страхова виплата не була виплачена у законний термін, тому ОСОБА_3 був вимушений звертатись із письмовою заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України. Однак, від моменту ДТП яке сталося 12 серпня 2017 року ОСОБА_3 отримав страхову виплату тільки 8 жовтня 2018 року. ОСОБА_3 поніс значно більші матеріальних витрати внаслідок ДТП у зв'язку доказуванням своїх прав власності на автомобіль та збиранням необхідної документації. Аналогічно за вимогою ТДВ СТДВ «Глобус» позивач був вимушений здійснити поїздку в ОСОБА_5 до співвласника свого автомобіля ОСОБА_6 для надання останнім, а в подальшому у ТДВ СТДВ «Глобус» нотаріально посвідченої згоди про відсутності заперечень щодо отримання тільки ОСОБА_3 всієї суми страхової виплати. Через поїздку в ОСОБА_5 ОСОБА_3 поніс витрати на загальну суму 4000,00 грн. За послугами нотаріуса в ОСОБА_5 з метою отримання довіреності, ОСОБА_3 поніс витрати у сумі 2000,00 гривень. Також, ТДВ СТДВ «Глобус» вимагало переклад довіреності на українську мову, тому Позивач звертався до послуг перекладача та особисто оплачував переклад всієї документації необхідної ТДВ СТДВ «Глобус». Понесені ОСОБА_3 витрати перекладу на українську мову склали 1500,00 грн.

Зазначив, що відповідно до договору страхування, який був укладений 21.06.2017 року в ОСОБА_5 із страховою компанією Рowszechny Zaklad Ubezpieczen (далі ПЗУ) ОСОБА_3 на момент укладання договору сплатив 342 злотих, а в подальшому зобов'язаний сплатити 21.09.2017 року 340 злотих, потім 21.12.2017 року 340 злотих та 21.03.2018 року 340 злотих. Транспортний засіб ОСОБА_3 вже не підлягав ремонту з 12.08.2017 року, від моменту ДТП, у зв'язку з цим ОСОБА_3 не сплачував нічого, але при зверненні до страхової компанії йому було повідомлено про необхідність сплати на даний час боргу в сумі 1020,00 злотих. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на момент подачі позову 1 злотий це 7,38 гривень, тобто ОСОБА_3 має сплатити ще 7527,00 гривень. У зв'язку з тим, що вказані витрати на загальну суму 17527,00 гривень ОСОБА_3 поніс тільки через ДТП з вини Відповідача, вважає, що на останнього полягає обов'язок відшкодування цих витрат.

Окрім, матеріальних збитків ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка полягає у негативних наслідках в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення -адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків відноситься: нервовий стрес, який ОСОБА_3 пережив під час наїзду транспортного засобу Відповідача, оскільки в цей час знаходився за кермом свого автомобіля; психічні переживання, як наслідок участі у ДТП, ОСОБА_3 боїться знову опинитись в подібних ситуаціях та знаходячись за кермом автомобіля, переживає та стає неуважним щодо ситуації на дорозі, тому зараз зовсім не сідає за кермо автомобіля; позивач від моменту ДТП по даний час змушений користуватися громадським транспортом, що призвело до порушення його звичного життєвого ритму, змусило звикати до нових обставин, по-іншому планувати кожен день, підлаштовуватися під нові обставини; неможливості відремонтувати автомобіль та користуватись ним за призначенням членам сім'ї позивача, через те, що надана страхова виплата не є достатньою для купівлі нового транспортного засобу; незручності, які ОСОБА_3 переніс у зв'язку з довгим вирішенням питання щодо надання страхової виплати, а саме з 21.09.2017 року по 08.10.2018 року; складної життєвої ситуації в якій ОСОБА_3 опинився через відсутність автомобіля та необхідність у його продажі на запчастини. Через тяганину із страховою виплатою яка тривала більше року ОСОБА_3 був вимушений продати транспортний засіб на запчастини. Позивач втратив роботу, був у скрутному матеріальному становищі, страхову виплату не погоджували, а тільки обіцяли. Про цей продаж знали в ТДВ СТДВ «Глобус» бо ОСОБА_3 сказав про свої наміри та пропонував їм також забрати його транспортний засіб в рахунок страхової виплати, яку мав отримати але вони відмовились, тому ОСОБА_3 просив тільки по швидше виплатити хоч якісь гроші. Транспортний засіб не підлягав ремонту, а купити новий транспортний засіб ОСОБА_3 не міг через брак коштів. Моральну шкоду оцінює 50000,00 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, яка складає 17527,00 грн., та моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. та стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з отриманням страхової виплати, збиранням доказів, та розглядом судової справи, а саме наданням правової допомоги у розмірі 7800,00 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити, підтримав відповідь на відзив, де зазначив, що ОСОБА_4 стверджує, що після ДТП через деякий проміжок часу ОСОБА_3 прийшов до нього з проханням надати матеріальну допомогу та він йому передав певну грошову суму, однак вказану передачу коштів не підкріплює ніякими доказами, а також вказав, що це була «певна грошова сума» але конкретизувати не захотів. Також вказує на те, що ТДВ СТДВ «Глобус» здійснила страхову виплату у сумі 29176,13 грн., а тому вважає, що ОСОБА_3 отримавши страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду звертається безпідставно до суду з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Стверджує, що позивач його розумів, бо він також переніс стрес, страх від того, що трапилось. Звертає увагу на те, що неможливо отримати аналогічний стрес, страх та ніколи вони не будуть у відповідача, який керував вантажним автомобілем, аналогічним переживанням внаслідок ДТП, які отримав позивач. На момент вчинення ДТП ОСОБА_4 із ОСОБА_3, дійшли до висновку, що транспортний засіб останнього вартував до настання ДТП орієнтовано 4000,00 доларів США або 100000,00 гривень, тому, домовились про те, що окрім отримання страхової виплати, якщо вона буде менше 100000 гривень, то ОСОБА_4 погодився особисто докласти гроші яких буде бракувати, тобто відшкодувати завдану ОСОБА_3В внаслідок ДТП матеріальну шкоду та моральну шкоду в тій сумі, яка буде необхідна для купівлі аналогічного транспортного засобу на суму 100000,00 гривень. Беручи до уваги отриману страхову виплату та проданий на запчастини транспортний засіб, згідно домовленості ОСОБА_4 мав відшкодувати ще 50000,00 гривень., а також витрати по забезпеченню іншими транспортними засобами 8 пасажирів, які знаходились в машині, а також всі витрати пов'язані із отриманням страхової виплати, які має понести позивач. Однак по даний час ОСОБА_4 вказані витрати не відшкодував.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, підтримав поданий відзив, де зазначив, що постановою Вижницького районного суду від 11.09.2017 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Щиро розкаювався у скоєнні адміністративного правопорушення, що визнано судом як пом'якшуючою обставиною. Після дорожньо-транспортної пригоди між ним та ОСОБА_3 була домовленість, що від страхової компанії він одержить страхове відшкодування. Щодо моральної шкоди, ніякої домовленості у нас не було. Водночас, через деякий час ОСОБА_3 прийшов до нього з проханням надати матеріальну допомогу і він передав певну грошову суму. Позивач отримав від ТДВ СТДВ « Глобус» страхові виплати в сумі 29176,13 грн. згідно поданої ним заяви. Не дивлячись на те, що ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, звертається безпідставно до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне (позадоговірне) зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоду, припиняється згідно ст.599 Цивільного кодексу України, у зв'язку з виконанням, проведеним належним чином.» (Правовий висновок ВСУ, викладений у постанові від 20.01.2016 року.) ОСОБА_3 завищує моральну шкоду, вони обоє водії і в даній ситуації, оскільки він не умисно скоїв адміністративне правопорушення, повинні порозумітися. На початку, так воно і було. Він розумів, що він також переніс стрес, страх від того, що сталося. В тому, що страхові виплати «затягнулися», його вини не має. Згідно діючого законодавства позивач мав право звернутися до нього, як до винної особи, але він захищав свої інтереси іншим шляхом, звернувшись з вимогою до страхової компанії. Звернувшись до суду з позовом, позивач не надав правовстановлюючий документ, який підтверджує його право власності на транспортний засіб (його частину) і що дає право на звернення до суду. До того ж власник транспортного засобу Мерседес, який згідно довіреності уповноважував ОСОБА_3 отримати в повному обсязі відшкодування автомобіля, не уповноважував представляти його інтереси в суді. Визначаючи для себе розмір справедливої компенсації за понесені витрати немайнового характеру потрібно виходити з тяжкості і спричинених психологічних переживань, їх глибини і тривалості відчуття, душевного болю. При цьому слід виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Позивач виражає свій психологічний стан, але при цьому не надає документальних доказів, тобто він не звертався до спеціалістів для надання йому необхідної допомоги, якщо він потребував її після ДТП. Вважає, що ОСОБА_3 пред'явивши вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог і наявності моральної шкоди та розміру зокрема. Заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, підтримала поданий відповідачем відзив, просила в задоволенні позову відмовити, зазначила, що понесені витрати на професійну правничу допомогу неспівмірні із заявленими вимогами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що 11.09.2017 року їхали в гори з сімями, перед ними виїхав автомобіль марки ОСОБА_7 та відбулось зіткнення. В салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_3 перебувало понад десять осіб та неповнолітні діти, всі зазнали ушкоджень. ОСОБА_3 зазначив моральних страждань через дорожньо-транспортну пригоду, у нього був стрес та страх за своє життя та життя пасажирів. ОСОБА_4 конфліктував, однак з ОСОБА_3 домовились про відшкодування 4000,00 доларів США, оскільки автомобіль ремонту не підлягав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 11.09.2017 року їхали в автомобілі ОСОБА_3 з сімями, відбулось зіткнення. ОСОБА_3 був за кермом автомобіля марки Мерседес, налякався, отримав стрес, всі відходили від шоку, тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 не було. ОСОБА_7 домовились з ОСОБА_3 про відшкодування 4000,00 доларів США, оскільки автомобіль ремонту не підлягав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що замовив привезти гравій з ОСОБА_4 на його транспортному засобі марки ОСОБА_7 в с.Лукавці, Вижницького району де відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_4 та автомобіля Мерседес, пасажири якого після зіткнення вели себе агресивно та кричали. Автомобіль Мерседес рухався з перевищенням швидкості.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що є рідним братом ОСОБА_4 11.09.2017 року він поїхав наперед та бачив дорожньо-транспортну пригоду за участі ОСОБА_4 та автомобіля Мерседес. Його брат був дуже наляканий, зазнав стресу, був в шоковому стані. З власником автомобіля Мерседес домовились про страхову виплату, дати 2000,00 доларів і забрати машину.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2, допитаних свідків, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підляають до задоволення.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підтвердження позивачем ОСОБА_3 позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 вересня 2017 року, надано наступні докази:

Копія постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.09.2017 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_4 визнано винним за ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_4, 12 серпня 2017 року о 15-25 од. в с.Лукавці, Вижницького району, керуючи транспортним засобом марки «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1 виїхав на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623, під керуванням водія ОСОБА_3, який в той час виконував обгін даного транспортного засобу. Автомобілі частково пошкоджені, потерпілих немає.

Копія полісу ТДВ «СТДВ «Глобус» №АК/4396335 від 08.08.2017 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_4 застрахував автомобіль марки «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1, на період з 08.08.2017 року по 07.08.2018 року, страховик ТДВ «СТДВ «Глобус». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю встановлено 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн.

Копія фототаблиці транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксовані пошкодження транспортних засобів «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1 та Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623.

Копія звернення ОСОБА_3 до Моторне (транспортне) страхове бюро України від 24.05.2018 року з приводу затримки виплати йому страхового відшкодування.

Відповідь Моторне (транспортне) страхове бюро України №4.2-10/20200 від 21.06.2018 року з даних якого вбачається, що розгляд даного листа доручено юридичному департаменту МТСБУ. Розяснено, що у випадку незгоди з діями/бездіяльністю ТДВ «СТДВ «Глобус», спір може бути вирішений у судовому порядку.

Відповідь ТДВ «СТДВ «Глобус» від 22.11.2017 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 повідомлено, що в підтвердження свого права власності на пошкоджене майно та права на отримання страхового відшкодування ОСОБА_3 було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623 №1724959 (видане ОСОБА_11), згідно якого власниками даного транспортного засобу є Jasinski Janusz та Yamnitskyi Artur. Для прийняття рішення по заявленому випадку необхідно додатково надати наступні документи: нотаріально завірений переклад на українську мову свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623; документи, які ідентифікують кожного із власників транспортного; витяг з транспортного реєстру ОСОБА_11 (засвідчений належним чином) для підтвердження факту реєстрації співвласників даного транспортного засобу та нотаріально завірений переклад даного витягу на українську мову; документи, які встановлюють розмір часток кожного із співвласників у праві власності на транспортний засіб та нотаріально завірений переклад даних документів на українську мову; документи (нотаріально засвідчені), які підтверджують право заявника на отримання страхового відшкодування в повному обсязі; документ, який підтверджує факт ввезення транспортного засобу на митну територію України (митна декларація, тощо); документи, які підтверджують законність перебування транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623 у користуванні резидента на митній території України; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623. В разі ненадання вищезазначених документів ТДВ СТДВ «СК «Глобус» не матиме підстав для виплати страхового відшкодування.

Копія скріншоту смс-повідомлення про зарахування ОСОБА_3 08 жовтня 2018 року ТДВ СТДВ «СК «Глобус» страхової виплати на суму 29176,13 грн.

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623 з даних якого вбачається, що власником даного транспортного засобу є ОСОБА_12 громадянин ОСОБА_11, співвласником ОСОБА_3 (здійснено переклад з польської мови на українську).

Копія полісу страхування транспортного засобу № з даних якого вбачається, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623 застраховано у республіці ОСОБА_11, період страхування з 21.06.2017 року по 20.06.2018 року, зальний внесок 1362,00 злотих, (здійснено переклад з польської мови на українську).

Копія довіреності, видана ОСОБА_3 громадянином ОСОБА_11 ОСОБА_12 12.02.2018 року на отримання в повному обсязі відшкодування за пошкодження автомобіля марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623, (здійснено переклад з польської мови на українську).

При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги закону щодо порядку стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму ВССУ, відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).

Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На спростування обставин, викладених у позовній заяві відповідачем ОСОБА_4 надано відзив.

Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідач ОСОБА_4, 12 серпня 2017 року о 15-25 год. в с.Лукавці, Вижницького району, керуючи транспортним засобом марки «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1 допустив зіткнення з транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623, під керуванням водія ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано винним за ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень, що підтверджується копією постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.09.2017 року.

ОСОБА_4 застрахував автомобіль марки «Камаз 5511», д/н НОМЕР_1, на період з 08.08.2017 року по 07.08.2018 року, страховик ТДВ «СТДВ «Глобус». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю встановлено 200000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн., що підтверджується копією полісу ТДВ «СТДВ «Глобус» №АК/4396335 від 08.08.2017 року.

Позивачу ОСОБА_3 страховиком ТДВ «СТДВ «Глобус» 08.10.2018 року здійснено страхову виплату на суму 29176,13 грн., що підтверджується копією скріншоту смс-повідомлення.

Позивач ОСОБА_3 разом з громадянином ОСОБА_11 ОСОБА_12 є співвласником транспортного засобу марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки.

транспортний засіб марки Mercedes-Benz Vito, д/н RP 69623 застраховано у республіці ОСОБА_11, період страхування з 21.06.2017 року по 20.06.2018 року, що підтверджується копією полісу страхування транспортного засобу №.

При вирішенні позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступних вимог закону.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказані правові висновки, наведені в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 та в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України враховуються судом при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до чинного законодавства України суб'єктом правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути лише водій транспортного засобу, підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Тільки сукупність зазначених умов дає підставу для притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність може настати при наявності складу правопорушення. Саме склад цивільного правопорушення є тим юридичним фактом, який породжує правовідносини між правопорушником і потерпілим та створює певні претензії потерпілого та обов'язки порушника відшкодувати шкоду, заподіяну протиправними діями.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач визначив спосіб для відновлення порушених прав, шляхом відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 11.09.2017 року, мотивуючи свою позицію тим, що з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню матеріальні витрати внаслідок ДТП у звязку з доказуванням своїх прав власності на автомобіль та збиранням необхідної документації для страхової виплати, які становлять 17527,00 грн. та складаються з наступного: 2500,00 грн. на оплату послуг евакуатора; 4000,00 грн. витрати на поїздку до республіки ОСОБА_11 для отримання нотаріально посвідченої згоди щодо отримання ОСОБА_3 всієї суми страхової виплати; 2000,00 грн. витрати за послуги нотаріуса в республіці ОСОБА_11; 1500,00 грн. витрати на послуги перекладача; 7527,00 грн. оплата страхового полісу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані норми закону, кожна сторона обирає свій спосіб захисту, та повинна довести обставини, які мають значення для справи, на підставі належних та допустимих доказів. Суд при винесенні рішення бере до уваги кожен доказ окремо, та оцінює їх в сукупності з іншими доказами.

Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів стосовно понесених позивачем ОСОБА_3 витрат, які заявлено до стягнення з відповідача ОСОБА_4 (квитанції про оплату послуг евакуатора, витрат за проїзд до республіки ОСОБА_11, платіжних документів щодо понесених витрат за послуги нотаріуса, перекладача та сплати страхових внесків).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_3, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_4, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_11 Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Визначаючи розмір спричиненої позивачці моральної шкоди, суд враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача ОСОБА_4, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому транспортного засобу, неможливості користуватись транспортним засобом, в понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя, у звязку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб його життя.

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що на відшкодування спричиненої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути завдану моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 117,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, обовязок щодо доведення підстав зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката покладається саме на сторони.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Позивачем ОСОБА_3 при подачі позову до суду визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 7800,00 грн. та надано договір про надання правової допомоги від 29.11.2017 року між адвокатом ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_3

На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, представником позивача надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 14.12.2018 року до договору про представництво інтересів та надання правової допомоги №б/н від 29.11.2017 року, відповідно до якого загальна вартість виконаних робіт та робіт, які в подальшому становить 7800,00 грн. та складаються з наступного: надання консультацій, 1,15 год., вартість 250,00 грн., узгодження тактики та вивчення документів, 1,30 год., вартість 600,00 грн., допомога при написанні заяви до Моторно (транспортного) страхового бюро України, 1,10 год., 350,00 грн., складання адвокатських запитів 3 шт., 2,00 год., вартість 400,00 грн., отримання відповіді на адвокатський запит та вивчення відповіді, 1,00 год., вартість 200,00 грн., складання та подання позовної заяви до суду, 3,00 год., вартість 600,00 грн., складання відповіді на відзив відповідача, 1,30 год., вартість 600,00 грн., передбачається представництво в суді першої інстанції, 5,00 год., вартість 3000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував щодо заявленого позивачем розміру судових витрат.

Таким чином, визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3, суд враховує, категорію складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) і в такому випадку вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

На підставі ст.ст.22, 23, 979, 988, 990, 1167, ч.2 ст.1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 133, 137, 141, 258-265, 315, 354 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП-), жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, спричинену моральну шкоду в сумі 5000,00 (Пять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП-), зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП-), жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 117,00 гривень та 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, всього в розмірі 3117,00 (Три тисячі сто сімнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич