Дата документу 03.10.2019 Справа № 331/1472/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/1472/19 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження №22ц/807/2828/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Онищенка Е.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2018 року з нього на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2018 року і до досягнення ним повноліття.

ОСОБА_2 зазначає, що у теперішній час він має лише нерегулярні, епізодичні заробітки, а отже є усі підстави для застосування положень ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України, та визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Крім того, зазначав, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2013 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2013 року з нього було стягнуто на користь колишньої дружини ОСОБА_4 аліменти та додаткові витрати на утримання ОСОБА_5 , 2007 р.н., в твердій грошовій сумі у розмірі 736 грн.

Також, позивач посилався на наявність у нього хронічних захворювань спинного хребта на остеохондроз і сколіоз, та хронічну алергічну ріносинусопатію на фоні викривлення носової перегородки, а також сечокам`яної хвороби, які потребують постійного лікування та відповідних істотних витрат.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину до 6 років в розмірі 1626 грн. на місяць.

З огляду на вищенаведене, просив змінити розмір аліментів, що підлягають стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 813 грн. щомісячно, починаючи з 04.09.2018 року і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу виданого 05 вересня 2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у справі № 331/5065/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/ 4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішення суду мотивовано тим, що підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, оскільки за змістом ч.1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі саме за заявою одержувача аліментів, проте існують обставини, які не враховувалися при видачі судового наказу, а отже, аліменти, які стягуються на підставі судового наказу підлягають зменшенню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Так, доводами апеляційної скарги є порушення судом принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач обґрунтовував свої вимоги та просив стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02 серпня 2019 року (а.с. 84) в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1

ОСОБА_2 скориставшись своїм правом надіслав на адресу апеляційного суду відзив із своїми запереченнями на вказану апеляційну скаргу. Зазначає, що метою заявленого ним позову було саме зменшення розміру аліментів, при цьому, через вимоги законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що за змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі саме за заявою одержувача документів, тому його вимогу про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму задоволено не було. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01липня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2013 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 486 грн. та 250 грн. додаткових витрат, щомісячно (а.с. 14-16).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11-12).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

В частині 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Про такі ж засади регулювання сімейних відносин зазначається в ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.09.2018 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття (а.с. 8-9).

Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено право того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За приписами ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

- заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник обмежений у праві на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у справах за вимогою про стягнення аліментів.

Разом з тим, ч.7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Також, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).

Разом з тим, за положенням ч. 3 ст. 181 СК України право на звернення щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, можливе тільки за рішенням суду за позовом виключно одержувача аліментів, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

Проте, з позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що він просив змінити розмір аліментів на сина ОСОБА_5 та визначити такий розмір у твердій грошові сумі у розмірі 813 грн. (а.с. 5).

Отже позивач просив зменшити розмір щомісячних аліментів з ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 813 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

До складу диспозитивності належать правомочності щодо: визначення характеру та обсягу позовних вимог або заперечень, їх зміни, тобто збільшення або зменшення; підстав позовних вимог чи заперечень, їх зміни; розпорядження матеріальними правами та процесуальними засобами їх захисту.

Таким чином, районний суд, зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частки вийшов за межі позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки позивач обґрунтовував свої вимоги та просив стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України відповідно скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369, 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: