ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 638/15230/17

Провадження № 22-ц/818/1334/19

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2,

Відповідач: ОСОБА_3,

Третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року у складі судді Омельченко К.О.,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, вказуючи, що під час шлюбу з відповідачем за договором купівлі-продажу придбали 41/100 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка була зареєстрована лише на відповідача. Шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12.05.2011 року.

Посилаючись на викладене, а також вказуючи, що майно набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю, ОСОБА_5 просила визнати за нею право власності на 205/1000 частин вказаної квартири.

Ухвалою судді від 07 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу до розгляду, однак по суті справа не розглядалася, передавалася на повторний перерозподіл у зв'язку з припиненням повноважень суддів

місцевого суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року провадження у справі закрито за пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що предметом спору є право власності на частину квартири, яке належить відповідачу ОСОБА_3 і вказане майно відповідно до ст. 1218 ЦК України підлягає спадкуванню. Таким чином, стверджує апелянт, спірні правовідносини допускають правонаступництво, а тому суд першої інстанції, відповідно до ст. 253 ЦПК України, повинен був зупинити провадження на строк залучення до участі у справі правонаступника, після смерті ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України й виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Однак з такими підставами закриття провадження у справі колегія суддів погодитися не може у зв'язку з невідповідністю висновків обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Судом встановлено, а позивачем підтверджується той факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений у позовній заяв у якості відповідача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто за три місяці до того, як його колишня дружина - ОСОБА_5 звернулася до нього у суд з позовом.

Разом з тим, як норми ЦПК України в діючій редакції та і в редакції цього кодексу на час подання позовної заяви до суду та на час постановлення ухвали про відкриття провадження, не передбачають і не передбачали відкриття провадження і вирішення спору між живою та померлою особою.

Згідно статті 2 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України учасниками цивільних відносин є фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Згідно частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Як статтею 1 ЦПК України в редакції цього кодексу, який діяв на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом, а також на час постановлення ухвали про відкриття провадження за її позовом (07.12.2017р), так і статтею 2 діючого ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дійсно, як вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_2, спірні правовідносини, з огляду на положення ст.ст.1218, 1219 ЦК України, допускають правонаступництво.

Однак поза увагою апелянта залишилась та обставина, що положення статті 55, пункту 1 частини 1 статті 251, пункту 1 частини 1 статті 253 ЦПК України, яким регулюються питання процесуального правонаступництва, застосовуються до тих випадків, коли провадження у цивільній справі відкрито у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства, за умови, що на момент відкриття провадження у справі фізична особа, до якої пред'явлено позов, мала цивільну правоздатність, тобто мала здатність мати цивільні права та обов'язки, а смерть її настала вже після відкриття провадження у справі.

Однак в даній справі суддею при постановленні ухвали 07.12.2017 року про відкриття провадження допущено помилку, оскільки з відповіді від 28.11.2017 року, яку надав на запит судді підрозділ ГУДМС України в Харківській області, вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тобто, станом на день подачі позовної заяви і на день прийняття ухвали про відкриття провадження особа, зазначена у якості відповідача, не могла мати цивільну правоздатність у зв'язку зі смертю, яка настала за декілька місяців до цього.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв'язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Викладене свідчить про те, що провадження у справі не підлягало відкриттю, оскільки позов подано до особи, яка померла.

За таких обставин помилково відкрите судом провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, якого на той час вже не було серед живих, підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, ст. 372, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року змінити.

Закрити провадження у цивільній справі №638/15230/17 позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про поділ майна подружжя з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина