УХВАЛА

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 759/8146/17

провадження № 61-17317ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства«Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором внаслідок невиконання грошового зобов`язання, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства«Спільне підприємство «Партнер» про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, первісні вимоги задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У вересні 2019 року представником ОСОБА_1 , діючим в інтересах ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної вимоги про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці та в цій частині ухвалити нове судове про задоволення даної вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Однак, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Скаржник просить суд касаційної інстанції рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року переглянути в частині відмови у задоволенні вимоги зустрічного позову про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці, скасувати в цій частині судові рішення та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення даної вимоги. Досить важливим є те, що правове регулювання та застосування норм матеріального права у відносинах, які склалися між учасниками даного спору щодо визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці, тобто в тій частині, в якій не погодилася та оскаржує судові рішення ОСОБА_2 , не представляють складності, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та не становлять значний суспільний інтерес. Натомість суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, а відтак не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи вищенаведене, скаржник подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 травня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства«Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором внаслідок невиконання грошового зобов`язання, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства«Спільне підприємство «Партнер» про визнання недійсними планових калькуляцій собівартості утримання одного машиномісця на автостоянці та встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш