Провадження №4-с/760/185/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

за участю:

представника скаржника - Онопрієнка А.В.,

державного виконавця - Мигловця Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича, заінтересована особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2019 на адресу Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича. Скаржник просила суд:

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання за № 760/16793/16-ц виданого 14.05.2019 Солом`янським районним судом міста Києва по цивільній справі № 760/16793/16-ц «про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 »;

скасувати письмове повідомлення № 54739 від 30.07.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «про виконавче провадження»;

зобов`язати відповідача прийняти до виконання виконавчий лист № 760/16793/16-ц від 14.05.2019 про що винести постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язати провести необхідні виконавчі дії.

Скарга обґрунтована тим, що 20 квітня 2018 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою.

На підставі виданого 20 квітня 2018 року Солом`янським районним судом м. Києва виконавчого листа № 760/16793/16-ц ОСОБА_1 подано заяву щодо примусового виконання вказаного рішення.

Скаржник вказала, що 20 вересня 2019 року нею отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловцем Леонідом Миколайовичем.

Посилається на те, що згідно з вказаним повідомленням, було повернуто виконавчий лист № 760/16793/16-ц, виданий 20 вересня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва - без прийняття до виконання.

Просить врахувати, що в обґрунтування повідомлення, головним державним виконавцем вказано, що підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, а саме: у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника-фізичної особи.

На думку скаржника, дії виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича з повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є неправомірними, а повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесене з порушенням зазначених вимог чинного законодавства, а саме: ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник скаржника Онопрієнко А.В. просив скаргу задовольнити, в обґрунтування вказав, що враховуючи практику Верховного Суду України, спрямовуючи свою професійну діяльність на повне та швидке виконання рішень суду, державний виконавець повинен відкрити виконавче провадження і вже потім, у разі необхідності, витребувати інформацію про ідентифікаційний номер та дату народження боржника.

Натомість, безпідставно та неправомірно порушуючи право стягувача на своєчасне виконання рішення суду державний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Заінтересована особа Мигловець Л.М. проти задоволення скарги заперечував, надав в судовому засіданні відзив.

В обґрунтування відзиву вказав, що згідно статті 4 Закону України про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Зазначив, що згідно ч 2 розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» Під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа органу державної виконавчої служби (приватний виконавець, помічник або відповідальна особа приватного виконавця) зобов`язана(ий) внести до Системи такі відомості:

дата надходження виконавчого документа; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, до якого надійшов виконавчий документ; кореспондент, дата та номер заяви (супровідного листа) про відкриття виконавчого провадження (у разі якщо виконавчий документ надійшов без заяви (супровідного листа), робиться відповідна відмітка); назва виконавчого документа, дата й номер видачі; найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, що видав(ла) документ; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - стягувача; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків) для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - боржника; адреса стягувача, адреса боржника, зазначена у виконавчому документі або заяві про примусове виконання рішення; категорія стягнення за виконавчим документом згідно з пунктом 8 розділу І цього Положення; дата набрання рішенням законної (юридичної) сили; резолютивна частина рішення (у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом); відомості про негайне виконання рішення (за наявності); відомості про заяву стягувача про накладення арешту на майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків - боржника - фізичної особи (за наявності); номер телефону, факсу (телефаксу), адреси електронної пошти стягувача та боржника (за наявності); відомості щодо серії та номера паспорта фізичної особи - боржника (за наявності); реквізити рахунків стягувача та боржника (за наявності).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини скарги, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою.

Як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 30.07.2019 виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання, оскільки, у пред`явленому на виконання виконавчому листі №760/16793/16-ц, що виданий 14 травня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва, не зазначено прізвище та ім`я посадової особи, яка видала його.

Повідомленням державного виконавця Мигловця Л.М. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 30 липня 2019 року на підставі вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», так як у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що технічно унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи.

Згідно вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 18 вказаного Закону України виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.18 у справі

№ 471/283/17-ц, згідно якого, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №760/16793/16-ц, виданого 14.05.2019 Солом`янським районним судом міста Києва у цивільній справі №760/16793/16-ц про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , про що державним виконавцем складено повідомлення №54739 від 30.07.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, підлягає задоволенню.

Також, суд вважає, що задоволенню підлягає вимога про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №54739 від 30.07.2019, прийнятого державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловцем Леонідом Миколайовичем.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист про що винести постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання провести необхідні виконавчі дії, про що повідомити суд у десятиденний строк, суд зазначає наступне.

Виходячи з норм чинного законодавства України у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб, до вчинення тих дій, які згідно із Законом №606-ХІV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (Постанова Пленуму Верховного суду України, від 26.12.2003, №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

З огляду на викладене, заявлені скаржником вимоги в скарзі про зобов`язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист про що винести постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання провести необхідні виконавчі дії, про що повідомити суд у десятиденний строк - не підлягають задоволенню, оскільки прийняття відповідних постанов в межах виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, якому надані такі повноваження відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», і тому у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця прийняти відповідне рішення.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 5, 12, 81, 137, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловця Леоніда Миколайовича щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №760/16793/16-ц, виданого 14.05.2019 Солом`янським районним судом міста Києва у цивільній справі №760/16793/16-ц про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 , про що державним виконавцем складено повідомлення №54739 від 30.07.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №54739 від 30.07.2019, прийняте державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мигловцем Леонідом Миколайовичем.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. А. Усатова