ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3294/18 Головуючий суддя І інстанції Грищенко І.О.
Провадження № 22-ц/818/1727/19 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія:відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року, ухвалене у складі головуючого судді Грищенко І.О., по цивільній справі № 638/3294/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 14 березня 2018 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01.09.2016 в вечірній час в під`їзді будинку відповідачем по справі йому було спричинено тілесні ушкодження. Після таких дій відповідача машина швидкої допомоги доставила його до лікарні, де він проходив лікування в період з 02.09.2016 по 09.09.2016, у зв`язку з чим поніс матеріальні затрати.

Зазначив, що відповідно до його заяви від 17.09.2016 інформація про злочин була внесена до ЄРДР 22.09.2016 року за № 0004632. Згідно даних висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 1151-А/16 від 29.06.2016, спричинені йому тілесні ушкодження належать до категорії легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказав, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 року відповідача по справі ОСОБА_2 визнано шинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави. Злочином йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчував протягом місяця негаразди зі станом свого здоров`я, вимушений був лікуватися в борг, що дуже пригнічувало. Відповідачем було принижено його людську гідність. Унаслідок нанесених позивачу тілесних ушкоджень він поніс витрати на лікування .Через побиття обличчя не міг виходити на вулицю, тому що зовнішній вигляд був жахливий, не міг займатися своїми справами, що спричиняло стрес.

На підставі викладеного та уточнивши позовні вимоги 11 липня 2018 року ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 20000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать докази, які долучено до матеріалів справи, про причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрації: АДРЕСА_2 , в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 3000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказав, що переніс так само моральні страждання, виражені в душевних переживаннях пов`язаних з приниженням людської гідності. ОСОБА_2 цинічно, грубо в нецензурних виразах хвалився перед сусідами, як він його обробив, йому тепер соромно ходити додому, де всі знають, ображено його честь і людську гідність.

Зазначив, що тривалий час не міг вийти на вулицю, тому що було пошкоджено обличчя, і мав вигляд запойного гуляки, і це у 72-річного культурного з певним статусом людини. Сума понесених збитків в кілька разів перевищувала скромну пенсію інваліда 2-ї групи. Для лікування змушений був позичати кошти, що пригнічувало і негативно впливало на загальний фізичний і психічний стан.

Вказав, що проходив лікування як в стаціонарі, так і амбулаторно, в зв`язку, з чим порушився хід звичного життя, стався розлад у його житті, цей розлад приніс додаткові моральні страждання, так як він не міг займатися своїми звичними справами, а найголовніше протягом 4 місяців - займатися творчістю, яке становить основу його життя.

Приниженням людської гідності є так само факт того, шо молодий здоровий, вище на голову в п`яному стані хлопець дозволив собі побити інваліда 72 років. Як стало йому відомо, відповідач ОСОБА_2 раніше судимий за ст.185 ч.1, КК України тобто правопорушення щодо позивача не носить випадковий характер. У зв`язку з цим у нього з`явилися додаткові претензії та уточнення до відповідача, тому стягнута судом сума в 3000 грн. не є виховною, швидше за заохочення до подальшої протиправної його діяльності.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає у повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена сума позивачем завищена, характер та ступінь моральних переживань та страждань не було обґрунтовано в процесі вирішення справи на заявлену суму, позивачем не надано розрахунок заявленої до відшкодування моральної шкоди сум.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судовим розглядом встановлено, що 01.09.2016 в період часу з 20-30 год. до 21-30 год., ОСОБА_2 перебував поблизу ліфту на 1-му поверсі будинку АДРЕСА_3 по вул. АДРЕСА_4 . Харкова, коли побачив раніше йому знайомого сусіда по під`їду ОСОБА_1 , який в цей час заходив до під`їзду разом зі своєю собакою. Далі, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_1 та умисно наніс два удари кулаками обох рук в область носа та нижньої губи ОСОБА_1 та два удари лівою ногою в область правої ноги ОСОБА_1 , від яких останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_2 , розуміючи, що ОСОБА_1 втратив здатність до спротиву, продовжуючи свої злочинні дії, сів на ОСОБА_1 та умисно наніс близько 4 ударів кулаками обох рук в область щелепи зліва та потиличної частини голови.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбачене ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів до громадян, що складає 850 грн. (а.с.4-6).

Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №1151-А/16 29.09.2016 року у результаті умисних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 були спричинені наступні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, садна м`яких тканин лобно-тім`яної справа і спинки носа, які належать до категорії легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.24-25).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Частиною 3 ст. 23 ЦК встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює в 20000 грн., то вказуючи таку суму, позивач виходив з того, що під час події його побиття відповідачем він відчув тілесний біль, вимушений був понести затрати на відновлення стану свого здоров`я, було принижено його людську гідність, побиття обличчя не міг виходити на вулицю, займатися своїми справами та вести звичайний образ життя, через що пережив сильний стрес.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вина ОСОБА_2 - особи, яка завдала потерпілій моральної шкоди у даній справі, установлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у кримінальній справі і тому відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не потребує повторного доказування.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи в частині, яка переглядається, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на користь останнього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн. Визначена судом сума відшкодування відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, розміру погіршення здібностей позивача, які мали нетривалий характер, ступень тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, а також - принципам розумності та справедливості.

Позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження обґрунтування наявності моральної шкоди у більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції.

Зважаючи на короткотривале ушкодження здоров`я внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, яке є невеликої тяжкості, що призвело до незначних вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, які тривали з 02 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року протягом 15 днів, враховуючи їх незначну тривалість, час та зусилля, які були необхідні для відновлення попереднього стану, беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань, які були незначними, суд правильно визначив розмір шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 поніс значні майнові витрати, зокрема, на придбання ліків, що змусило позивача позичати кошти для свого лікування, про тривалу втрату ним внаслідок побиття можливості займатися творчістю, той факт, що відповідач морально знущається та ображає позивача у доводах позову не були зазначені та належними і допустимим доказами не підтверджені, перебувають поза межами розглянутого судом спору і тому колегія суддів їх відхиляє.

З огляду на те, що оскаржуване рішення ухвалене із дотриманням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України випадках.

Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.