Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. Справа153/1560/18

Провадження2/153/449/18-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

учасники справи: позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 про визнання батьківства в якому просив визнати його батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку із чим внести зміни в актовий запис про народження №06 від 10.06.2015 року складений виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ямпільського району Вінницької області на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, де в графі відомості про батька вказати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої позовні вимоги мотивував тим, що перебуваючи з відповідачкою в близьких стосунках, 20.05.2015 року у них родилася спільна дитини донька ОСОБА_6. Після народження дитини у нього з відповідачкою були неприязні відносини, а тому під час реєстрації народження доньки, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився відповідачкою на підставі ч.1 ст.135 СК України. Заява щодо походження доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, від його імені до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавалась, оскільки у них були неприязні стосунки і він фактично з відповідачкою не спілкувався на час реєстрації народження дитини.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі Ордеру серії ВН №063785 від 30.11.2018 позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що інших обставин крім тих, що зазначені у позовній заяві не встановлено та не спростовано. Сам факт перебування дитини у сімї ОСОБА_4 не є підтвердженням того, що він є біологічним батьком дитини.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі. Зазначила, що батьком дитини є позивач ОСОБА_1, а ОСОБА_4 взагалі не може мати дітей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№783 від 01.02.2019, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №194, в якому стоїть відмітка про отримання листа 05.11.2018, №015, в якому стоїть відмітка про отримання листа 07.12.2018, №504 з відміткою про отримання судової повістки 01 лютого 2019 року. Про причини неявки суд не повідомив. Його представник ОСОБА_5, який діє на підставі Ордеру серії ВН №052832 від 22.02.2019 позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що батьком дитини є ОСОБА_4, так як останній з 2013 року зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із відповідачкою і у 2015 році у них народилася дитина. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі паспорта позивача (а.с.3) судом встановлено, що позивач народився 07 грудня 1994 року у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Із паспорту (а.с.4) судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 народилася 22 квітня 1989 року у смт.Баранівка Житомирської області та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_5.

Із свідоцтва про народження серії І-АМ №305352 виданого 10.06.2015 (а.с.6) судом встановлено, що відповідачка є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «батько» записано ОСОБА_8.

Дослідивши усі докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_6 20 травня 2015 року і в графі батько записано «Пилипко Віталій Миколайович».

Відповідно до ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст.135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не призначалися та не проведені.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Суд зазначає, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, у звязку із вище викладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, у звязку із недоведеністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.125, 126, 128, 135 СК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 про визнання батьківства відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк