Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 501/4871/13-ц

провадження № 61-29809св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідач - Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АББО»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року у складі судді Пушкарського Д. В. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Калараша А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АББО» (далі - ТОВ «АББО»), про надання іншого благоустроєного приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що 28 липня 1966 ро на ім`я ОСОБА_1 видано ордер № 1883 на право займання трьох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 .

25 вересня 2003 року Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області ухвалено рішення № 693 про знесення «ветхого» житлового будинку АДРЕСА_2 .

ТОВ «АББО» здійснювалися дії щодо знесення цього будинку, внаслідок чого будинок зруйнований наполовину та не обслуговується міським управлінням житлового комунального господарства, а позивачів не забезпечено іншим благоустроєним житлом.

Враховуючи викладене, позивачі просили суд на підставі статей 110, 111, 112 ЖК УРСР зобов`язати Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 благоустроєне житлове приміщення на нижньому поверсі у нормах жилої площі на одну особу, встановлених законодавством; зобов`язати Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 благоустроєне житлове приміщення у нормах жилої площі на одну особу, встановлених законодавством.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов`язано Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 благоустроєне житлове приміщення на нижньому поверсі у нормах жилої площі на одну особу, встановлених законодавством.

У іншій частині вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області від 25 вересня 2003 року № 693 вирішено питання про знесення «ветхого» житлового будинку АДРЕСА_2 . ТОВ «АББО» проводилися дії щодо знесення цього будинку у зв`язку з чим будинок було зруйновано наполовину. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на квартирному обліку, тому їх позовні вимоги підлягають задоволенню. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вони перебувають на квартирному обліку і проживають разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому їхні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Ісаєвої Н. В., Комлевої О. С., апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відхилено, апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області задоволено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано, в цій частині у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції постановив, що рішення Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області від 25 вересня 2003 року № 693, яким вирішено питання про знесення «ветхого» житлового будинку АДРЕСА_2 , скасовано, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Євграфової Є. П., Коротуна В. М., Мазур Л. М., Писаної Т. О., касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції постановив, що апеляційний суд, у порушення вимог статей 303, 316 ЦПК України, вирішуючи спір, не звернув увагу на те, що закон не пов`язує обов`язок надання квартири з постановленням на квартирний облік у випадку, передбаченому статтею 111 ЖК УРСР.

Крім того, суд апеляційної інстанції не визначив, чи є відсутність рішення про визнання будинку непридатним для проживання або таким, що не підлягає знесенню, підставою для відмови у виселенні з житла з наданням іншого благоустроєного приміщення, зважаючи на те, що будинок наполовину зруйнований.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скасовано, в цій частині позов задоволено.

Зобов`язано Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 благоустроєне житлове приміщення у нормах жилої площі на одну особу, встановлених законодавством.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції постановив, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що будинок, в якому проживають позивачі з 2006 року, наполовину зруйнований, знятий з обслуговування міського управління житлово-комунального господарства та відповідно до наданого Виконавчим комітетом Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області висновку, стан цього будинку незадовільний, що в сукупності свідчить про аварійність будинку та непридатність його для проживання в ньому позивачів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Виконавчий комітет Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. Суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не правильно застосували норми матеріального права, оскільки статтею 111 ЖК УРСР не врегульовано питання щодо відселення з аварійних будинків. У матеріалах цієї цивільної справи відсутні будь-які докази того, що будинок, в якому мешкають позивачі, перебуває в аварійному стані.

Крім того, до спірних правовідносин має бути застосовано положення статті 12 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», відповідно до якої власник (наймач) жилого приміщення, який не перебуває на квартирному обліку, має право отримати на умовах компенсації в межах території комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду інше житло, в якому кількість кімнат та жила площа не менша кількості кімнат та жилої площі квартири будинку, що підлягає знесенню, незалежно від числа зареєстрованих у ньому осіб.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року, витребувано із Іллічівського (Чорноморського) міського суду Одеської області цивільну справу № 501/4871/13-ц і зупинено виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільну справу № 501/4871/13-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області, третя особа - ТОВ «АББО», про надання іншого благоустроєного приміщення призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28 липня 1966 року на ім`я ОСОБА_1 було видано ордер № 1883 на право займання трьох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 зі складом сім`ї три особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_7 (донька).

Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори № 1 Міського управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська рішенням Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 28 січня 2013 року № 693 з 01 грудня 2003 року будинок АДРЕСА_2 знято з балансу Міського управління житлово-комунального господарства м. Іллічівська і не обслуговується.

Згідно із випискою з будинкової книги про склад сім`ї і реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано та проживає шість осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 Квартира знята з балансу, будинок - під знос. Особистий рахунок закритий з вересня 2003 року.

Відповідно до довідки Іллічівського корабельноремонтного заводу від 16 червня 2005 року № 40-167 з 30 травня 1994 року ОСОБА_1 перебуває на черзі квартирного обліку, порядковий номер 171, включений у списки на першочергове отримання житла як ветеран заводу.

26 квітня 2001 року рішенням Виконавчого комітету Іллівської міської ради Одеської області № 374 «Про реконструкцію мікрорайону № 3 м. Іллічівськ» ухвалено призначити ТОВ «АББО» генеральним забудовником з реконструкції мікрорайону № 3 в м. Іллічівську; ТОВ «АББО» протягом десяти років завершити знос шістнадцяти житлових будинків у м. Іллічівську , у тому числі і будинку АДРЕСА_2 .

25 вересня 2003 року Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області ухвалено рішення № 693, відповідно до якого зобов`язано ТОВ «АББО» відселити мешканців «ветхого» житлового будинку на АДРЕСА_2 в житло, виділене ТОВ «АББО», знести будинок АДРЕСА_2 до 01 листопада 2003 року.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у 2006 році ТОВ «АББО» було знесено частину спірного будинку.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2007 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2008 року, позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області про визнання незаконним рішення задоволено.

Визнано протиправним рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 25 вересня 2003 року № 693.

Скасовано рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 25 вересня 2003 року № 693.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до статті 110 ЖК УРСР громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Згідно із частиною другою статті 111 ЖК УРСР, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв`язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Положеннями статті 112 ЖК УРСР передбачено, що якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселення з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація -це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що під час розгляду цієї цивільної справи колегія суддів, відповідно до вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року, неодноразово роз`яснювала сторонам їх право заявити клопотання про призначення у цій справі судової будівельно-технічної експертизи з приводу вирішення питання придатності чи непридатності спірного будинку для проживання, його стану та можливості проживання у будинку позивачів, за умовами того, що з 2006 року, внаслідок здійснення ТОВ «АББО» дій щодо знесення цього будинку, будинок наполовину зруйнований та знятий з обслуговування.

Відповідно до висновку Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області від 27 червня 2017 року № 738 щодо технічного стану об`єкта нерухомості, фізичний стан конструктивних елементів частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , становить 60 %, що відповідає незадовільному стану та відповідає «ветхому» технічному стану.

Разом з цим апеляційним судом встановлено, що зазначений висновок стосується саме будинку АДРЕСА_2 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, на виконання вимог статей 303, 307 ЦПК України 2004 року дослідив усі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , і в цій частині ухвалив рішення про задоволення позову, оскільки позивачами були надані докази на підтвердження проживання у спірному будинку. Апеляційним судом враховано те, що половина будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зруйнована унаслідок знесення, фізичний стан конструктивних елементів залишеної частини житлового будинку незадовільний, що підтверджено висновком Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області від 27 червня 2017 року № 738, вказаний будинок з 2006 року знятий з балансу міського управління житлово-комунального господарства і з 01 грудня 2003 року не обслуговується. З огляду на викладене апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення права позивачів на житло та необхідності його захисту.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У такому разі розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України не проводиться.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року.

Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Чорноморської (Іллічівської) міської ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2016 року в його нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк