Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5509/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О.М.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/5509/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2017 року, ухваленого під головуванням судді Зосименка О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 13.04.2012 між банком та відповідачем укладено договір про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1, надання та використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue НОМЕР_2.

Цього ж дня між сторонами по справі також укладено договір № 031-009991/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту, за умовами якого позивач відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом овердрафту у сумі 10 000,00 грн., процентною ставкою 54,00 % річних та кінцевим строком повернення до 14.04.2015.

Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала станом на 25.08.2015 утворилась заборгованість у сумі 61 626,30 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що банком при укладенні спірного договору не було надано повної інформації про умови кредитування.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2017 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором № 031-009991/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 13.04.2012 станом на 25.08.2015 у сумі 51779,70 грн., яка складається з: 8910,30 грн. - простроченої заборгованості по кредиту, 23663,07 грн. - нарахованих відсотків, 10296,03 грн. - нарахованих відсотків на прострочену заборгованість, 8910,30 грн. - пені. У решті вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині стягнення з неї на користь банку 51779,70 грн. заборгованості за спірним договором та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, суд не сприяв повному, всебічному розгляду справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вказує, що наданий банком розрахунок суми заборгованості за спірним договором є безпідставним, суд помилково стягнув з неї пеню та необґрунтовано відмовив у задоволенні її клопотання про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 06 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 13 квітня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, було укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue .

Одночасно 13 квітня 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту в сумі 10 000,00 грн, з оплатою за процентною ставкою 54,00 % річних.

Відповідно до пункту 2.1.1 вказаного кредитного договору, протягом періоду кредитування, починаючи з 13 квітня 2012 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії відновлюваної кредитної лінії, тобто до 14 квітня 2015 року, кредитний ліміт, зазначений в пункті 2.1. договору, щомісяця, зменшується рівними частинами відповідно до графіку (додаток № 1 до кредитного договору).

У випадку, якщо протягом періоду кредитування, на дату чергового зменшення кредитного ліміту, передбаченого графіком зниження розміру кредитного ліміту, у фактичному користуванні позичальника перебувають кредитні ресурси в розмірі більшому, ніж новий розмір кредитного ліміту відновлювальної кредитної лінії згідно з графіком зниження кредитного ліміту, позичальник зобов'язаний не пізніше дати зменшення кредитного ліміту згідно із графіком зниження розміру кредитного ліміту, повернути кредитні ресурси в сумі перевищення кредитних ресурсів, що перебувають у фактичному користуванні позичальника, над розміром кредитного ліміту згідно із графіком зниження розміру кредитного ліміту.

Позичальник з метою недопущення перевищення розміру установленого ліміту овердрафту підписанням цього договору уповноважує банк здійснювати у дату чергового зменшення кредитного ліміту списання з карткового рахунку позичальника необхідних грошових сум, що знаходяться на картковому рахунку клієнта та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості.

У випадку, якщо у результаті такого списання на картковому рахунку позичальника виникне несанкціонований овердрафт, позичальник, після дати такого списання, згідно з договором про відкриття карткового рахунку надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Eleсtron Instant Issue НОМЕР_1, зобов'язаний сплатити банку згідно тарифів банку відсотки, нараховані за весь період користування несанкціонованим овердрафтом, починаючи з наступного дня після дати чергового зменшення кредитного ліміту (пункт 3.13 Тарифів по випуску та обслуговуванню платіжних карток).

Відповідно до пункту 3.3 кредитного договору відповідач уповноважує банк списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з його карткового рахунку та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту або процентів, відповідно до кредитного договору.

Згідно пункту 4.2 кредитного договору нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів по методу факт/360.

Позичальник сплачує проценти щомісяця, один раз на місяць, у день нарахування процентів, на залишок заборгованості. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними ресурсами в період з попереднього по поточний день нарахування процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів.

Банк виконав зобов'язання за вищенаведеними договорами, випустивши платіжну картку Visa Eleсtron Instant Issue НОМЕР_1 та відкривши на неї ліміт овердрафту у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується розпискою відповідача про отримання картки та заявою про встановлення ліміту овердрафту (а.с.18).

ОСОБА_1 зобов'язання за договором належним чином не виконувала внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25 серпня 2015 року за розрахунком банку складає 61 626,30 грн, з яких сума простроченої заборгованості по кредиту 8 910,30 грн; нараховані відсотки - 23 663,07 грн; нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 10 296,03 грн; пеня за порушення сплати кредиту - 18 756,90 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 4-5).

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 14 квітня 2015 року включно.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

До такого висновку дійшов суд касаційної інстанції за результатами перегляду даної справи.

Таким чином, нарахування та стягнення процентів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відбувалося після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме до 25 серпня 2015 року, тоді як строк дії договору закінчився 14 квітня 2015 року.

Враховуючи це, підстав для стягнення нарахованих за кредитним договором відсотків у період з 14.04.2015 не має.

Починаючи з 13.04.2012 банком встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 54% на поточну заборгованість.

Згідно з п. 6.1. вищезазначеного Договору від 13 квітня 2012 року, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, відповідно до п. 3.2., 2.1.1, 4.3, 4.4 Договору, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 2.1.1 Кредитного договору протягом періоду кредитування, починаючи з 13 квітня 2012 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії відновлюваної кредитної лінії - 14 квітня 2015 року, кредитний ліміт, зазначений в п. 2.1. договору, щомісяця в день нарахування процентів зменшується рівними частинами на суму кожного зменшення у розмірі 277,78 гривень, при тому що перше зменшення кредитного ліміту здійснюється у день нарахування процентів у місяці, наступному за місяцем, в якому був встановлений кредитний ліміт.

З розрахунку вбачається, що в період з 13.04.2012 по 14.04.2015, відповідно до п. 2.1.1 Кредитного договору, відбувалося зменшення розміру поточної заборгованості (кредитного ліміту), при цьому розмір нарахованих банком щомісячної суми відсотків на вказану заборгованість збільшувався, враховуючи, що розмір відсоткової ставки є незмінним, тобто 54 % річних.

Зазначені суми нарахувань неможливо пояснити з наданих позивачем документів, умов договору та інших відкритих джерел.

За наведеного, щомісячне збільшення нарахувань відсоткової ставки на поточну заборгованість, яке станом на 14.04.2015 становить 22707,83 грн., критично оцінюється колегією суддів та не може бути прийняте до уваги, оскільки не є доведеним.

Натомість, у зв'язку із неналежним виконанням умов договору щодо щомісячного погашення боргу, розмір простроченої заборгованості згідно розрахунку становить 8910 грн. 30 коп.

Колегія суддів вважає його обґрунтованим, при цьому сторонами він не оспорюється, а тому підлягає стягненню із відповідачки.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.4-5), на виконання умов кредитного договору, відповідачем були здійснені наступні погашення:

- 16.05.2012р. - 743,00грн., з яких банком зараховано 179,84грн. - в рахунок погашення тіла кредиту, 563,16грн. - на погашення відсотків;

- 08.06.2012р. - 720,00грн., з яких банком зараховано 282,16грн. - в рахунок погашення тіла кредиту, 437,84грн. - на погашення відсотків;

- 18.07.2012р. - 716,00грн., з яких банком зараховано 294,49грн. - в рахунок погашення тіла кредиту, 4421,51грн. - на погашення відсотків;

- 13.08.2012р. - 720,00грн., з яких банком зараховано 329,11грн. - в рахунок погашення тіла кредиту, 390,89грн. - на погашення відсотків;

- 10.12.2012р. - 1000,00грн., з яких банком зараховано 1000,00грн. - на погашення відсотків;

- 16.06.2013р. - 700,00грн., з яких банком зараховано 700,00грн. - на погашення відсотків.

Враховуючи наведене відсотки за користування кредитом повинні були нараховані наступним чином:

- за період з 13.04.2012р. по 16.05.2012р. (32 к. дні) на суму 10000,00грн., розмір відсотків становить 480,00грн.

- за період з 16.05.2012р. по 08.06.2012р. (22 к.дні) на суму 9820,16грн., розмір відсотків становить 324,00грн.

- за період з 08.06.2012р. по 18.07.2012р. (39 к.дні) на суму 9538,00грн., розмір відсотків становить 557,97грн.

- за період з 18.06.2012р. по 13.08.2012р. (25 к.дні) на суму 9243,51грн., розмір відсотків становить 346,63грн.

- за період з 13.08.2012р. по 14.04.2015р. (973 к. дні) на суму 8910,30грн., розмір відсотків становить 13004,58грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає до стягнення 11 199,78 грн заборгованості по відсоткам за кредитним договором із розрахунку 14 713,78 грн. (нараховані відсотки) - 3 514,00 грн. (сплачені відсотки).

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведені положення законодавства, а також те, що відповідачем було заявлено вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені, з урахуванням положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд вважає, що ці вимоги банку задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2017 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором №031-009991/12-00938-вкл-к про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту від 13.04.2012 року станом на 14.04.2015 року в сумі: 21 930 грн. 61 коп., яка складається: 8910 грн. 30 коп. прострочена заборгованість по кредиту, 11199 грн. 78 коп. нараховані відсотки, 1820 грн. 53 коп. нараховані відсотки на прострочену заборгованість.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22.02.2019.

Головуючий Судді