Справа № 489/2434/17
Провадження № 22-ц/812/1556/19 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: боржника - ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Румянцевої Н.О. в приміщенні того ж суду об 12 год. 18 хв. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (надалі ТОВ «Глобал Спліт») про заміну стягувача у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (надалі ПАТ ««Всеукраїнський банк розвитку») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2019 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором № IKAPNABG. 189921/001 від 07 листопада 2013 року станом на 27 вересня 2016 року, в розмірі 181 429 грн. 02 коп., а саме: поточна заборгованість за кредитом - 112 126 грн. 89 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 33 635 грн. 62 коп., поточна заборгованість за процентами по кредиту 1 396 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за процентами по кредиту - 18 745 грн. 39 коп., заборгованість по штрафам та пені - 15 525 грн. 12 коп. Розподілено судові витрати.

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 1465 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Тобто, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Глобал Спліт» є новим кредитором у фінансових відносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив замінити стягувача - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 489/2434/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2019 року заяву ТОВ «Глобал Спліт» задоволено.

Замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» у виконавчому листі № 489/2434/17, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви «Глобал Спліт» про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір № 146 від 06 березня 2019 року, укладений між ТОВ «Глобал Спліт» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за своїми ознаками, а відповідно й правовою природою є факторинговим договором.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Глобал Спліт» просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та )або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала не повній мірі відповідає.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № IKAPNABG. 189921/001 від 07.11.2013 р., станом на 27.09.2016 року в розмірі 181 429, 02 грн., а саме: поточна заборгованість за кредитом 112 126,89 грн., прострочена заборгованість за кредитом 33 635,62 грн., поточна заборгованість за процентами по кредиту 1 396 грн., прострочена заборгованість за процентами по кредиту 18 745,39 грн., заборгованість по штрафам та пені 15 525,12 грн. та судовий збір у розмірі 2 721,45 грн. по 1 360,75 грн. з кожного.

Вказане рішення постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року залишено без змін (т. 3 а.с. 65-69).

08 лютого 2019 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи по цивільній справі №489/2434/17 (провадження №2/489/1144/18).

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» відступило ТОВ «Глобал Спліт» усі права вимоги за кредитним договором №ІКАРNABG.189921.001 від 07.11.2013 року; договором застави транспортного засобу № ZХА019500.189921.002 від 07.11.2013 року; договором поруки №РХ029031.189931.001 від 07.11.2013 року (т. 3 а.с. 89).

Відповідно до Додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, заявник отримав право вимоги за кредитним договором № ІКАРNABG.189921.001 від 07.11.2013 року; договором застави транспортного засобу № ZХА019500.189921.002 від 07.11.2013 року; договором поруки № РХ029031.189931.001 від 07.11.2013 року, боржник - ОСОБА_1 , поручитель - ОСОБА_3 (т. 3 а.с.90).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт».

Разом з тим, суд першої інстанції замінив стягувача з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» у виконавчому листі, а не у виконавчому провадженні як то вимагає положення статті 442 ЦПК України.

У зв`язку з чим, ухвала суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частини в наступній редакції: замінити стягувача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» його правонаступником ТОВ «Глобал «Спліт» (, юридична адреса 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф.5) у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 489/2434/17, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 08 лютого 2019 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № IKAPNABG. 189921/001 від 07.11.2013р. станом на 27.09.2016 року в розмірі 181 429,02 грн. та судового збору у розмірі 2 721,45 грн. по 1 360,75 грн. з кожного.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» не мало права укладати договір з ТОВ «Глобал Спліт» про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, оскільки цей договір має ознаки договору факторингу, на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

Так, статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжу, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, або в силу прямої вказівки закону.

Данні про визнання договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» недійсним, у матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал «Спліт» (, юридична адреса 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф.5) у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 489/2434/17, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 08 лютого 2019 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № IKAPNABG. 189921/001 від 07.11.2013р. станом на 27.09.2016 року в розмірі 181 429,02 грн. та судового збору у розмірі 2 721,45 грн. по 1 360,75 грн. з кожного.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.