Справа № 199/743/18
УХВАЛА

іменем України

21.02.2019 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву представника відповідача - адвоката ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 17 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року відповідач через свого представника адвоката ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 17 травня 2018 року, в якій просила скасувати вказане рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заява про перегляд заочного рішення мотивована тим, що відповідач не зявилась у судове засідання, не повідомила про причини неявки та не подала відзив з поважних причин, а саме у звязку з тим, що не отримувала жодної повістки про виклик до суду та не знала і не могла знати про розгляд даної судової справи. У разі, якщо б така інформація була наявна у відповідача, то в жодному разі вона не проігнорувала би судовий процес проти неї, в якому були заявлені вимоги щодо стягнення з неї значної суми грошових коштів. Копію заочного рішення суду від 17.05.2018 було отримано відповідачем лише 21.01.2019. Представник відповідача зазначає, що не погоджується із заочним рішенням суду від 17.05.2018, у звязку з тим, що судом не було повно зясовано усіх фактичних обставин справи, внаслідок чого суд ухвалив рішення, яке на його переконання, є необґрунтованим та незаконним, оскільки не зрозуміло, яким чином встановлено причину залиття квартири, якщо обстеження квартири відповідача взагалі не проводилось, а інформація, що міститься в акті залиття є припущенням, оскільки сам акт про залиття б/н від 23.08.2017 не відповідає вимогам до складання акту про залиття встановленим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76. Крім того, відповідач не погоджується із розміром заявленої позивачем матеріальної шкоди та буде клопотати щодо рецензування проведеної позивачем експертизи у разі розгляду справи у загальному порядку.

Зава про перегляд заочного рішення була підтримана відповідачем та представником відповідача в судовому засіданні.

Позивач та представника позивача заперечували проти задоволення заяви.

Відповідно до заперечень представника позивача відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення. З урахуванням того, що заявник не надав жодних доказів поважності неможливості прибуття в судові засідання, не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, відсутні підстави для задоволення заяви.

Разом з тим, представник позивача просив врахувати, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 р. зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановления нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Розглянув заяву відповідача про перегляд заочного рішення, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухваленим в порядку заочного розгляду справи рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2018 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 38 035 (тридцять вісім тисяч тридцять пять) грн. 50 (пятдесят) коп.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири, 10 000 (десять тисяч) грн.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення не було оскаржено та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд погоджується із слушністю доводів відповідача щодо поважності неявки відповідача в судове засідання: повернення судового виклику із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання», не є причиною невручення, а є причиною повернення. У разі повернення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

Разом з тим, підлягає врахуванню, що у даній справі було призначено 5 судових засідань, та кожна дієздатна особа повинна цікавитися змістом поштової скриньки за будь-яких умов аби бути обізнаною про стан її справ.

Потребує врахуванню, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити неявку відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, та (або) неповідомлення про причини неявки, а також ненадання відзиву на позовну заяву з поважних причин, але й те, щоб докази, на які відповідач посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, та лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідач у поданій заяві здійснює оцінку доказів, посилаючись на те, що вина відповідача у залитті квартири ОСОБА_1 не доведена належними, достовірними й достатніми доказами, втім, ЦПК України для скасування заочного рішення не вимагає проведення оцінки наявних доказів, а передбачає обовязок відповідача посилатися на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені законом умови для скасування заочного рішення судом при розгляді даної заяви про перегляд заочного рішення встановлені не були, подана відповідачем заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 260, 261, 287, 288, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду від 17 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження відраховується з дати постановлення вказаної ухвали.

Суддя В.В. Спаї