Номер провадження: 22-ц/813/6434/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019року, ухваленого під головуванням судді Сувертак І.В., -

встановив:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфоксводоканал» (надалі ТОВ «Інфоксводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 19 липня 2018 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий наказ №523/8981/18 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (водопостачання та водовідведення) з ОСОБА_1 у загальному розмірі 3584,21 грн., який 27.08.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси за заявою ОСОБА_1 скасований з роз`ясненням можливості розгляду заявлених вимог у порядку позовного провадження.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення №29511 від 03.09.2009 року, укладеним між ТОВ «Інфоксводоканал» та ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.

Право власності на вищезазначену земельну ділянку підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД № 062045 від 29.10.1999р. та актом про встановлення меж земельної ділянки.

Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № З0 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.02.2012р. №89, від 13.06.2014р. № 657 та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26.03.2015р. №900, від 26.11.2015р., від 16.06.2016р. № 1142, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.

Однак, ОСОБА_1 плату за надані ТОВ «Інфоксводоканал» послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 3584,21 грн. за період з липня 2015 року по березень 2016 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу.

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 3584,21 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року позов ТОВ «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задоволений.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» суму боргу в розмірі 3584,21грн., а також судовий збір в розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позивач не довів обставини, що мають значення для справи, а суд визнав їх встановленими.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Інфоксводоканал» зазначає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та рішення без змін рішення суду.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19 липня 2018 року Суворовським районним судом м. Одеси виданий наказ №523/8981/18 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (водопостачання та водовідведення), за яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 3584,21 грн.

27.08.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси задоволена заява ОСОБА_1 , скасований судовий наказ та роз`яснено ТОВ «Інфоксводоканал»про можливість розгляду заявлених вимог у порядку позовного провадження.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал»ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення №29511 від 03.09.2009 року, укладеним між ТОВ «Інфоксводоканал»та ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.

Право власності на вищезазначену земельну ділянку підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серія ІІІ-ОД № 062045 від 29.10.1999р. та актом про встановлення меж земельної ділянки.

Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.02.2012р. №89, від 13.06.2014р. № 657 та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26.03.2015р. №900, від 26.11.2015р., від 16.06.2016р. № 1142, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.

Задовольняючи позов ТОВ «Інфоксводоканал» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 плату за надані ТОВ «Інфоксводоканал»послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 3584,21 грн. за період з липня 2015 року по березень 2016 року, що підтверджується наданим розрахунком суми боргу, яка підлягає стягненню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 3584,21 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону у відповідності до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач не довів обставини, що мають значення для справи, а суд визнав їх встановленими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається відповідач у відповідності до норм статті 81 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, також слід зазначити, що доводи, викладені в апеляційній скарзі були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому детальному спростуванню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 04 жовтня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець