Апеляційне провадження №22-ц/824/1003/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні спільним майном - приміщенням №1-2 площею 8,2 кв.м. - кухнею будинку АДРЕСА_1 за призначенням, а саме винести диван (ліжко) з кухні у належні відповідачу приміщення; не чинити перешкод у користуванні Ѕ належної ОСОБА_2 частиною приміщення того ж будинку, передавши їй ключі від вхідних дверей, що облаштований через приміщення № 1-1 вказаного будинку; не чинити перешкод ОСОБА_2 у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та між 1-4 та 1-5 в тому ж будинку. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у закритті (замуруванні) дверних отворів між кімнатами 1-3 і 1-5 та 1-4 і 1-5 у будинку АДРЕСА_1 скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 вересня 2018 рокуОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 30.01.2017 року по даній цивільній справі. Обґрунтував заяву тим, що ОСОБА_2 регулярно закриваються на замок двері до виділених їй приміщень, хоча лише через ці приміщення ОСОБА_1 може потрапляти у виділену йому частину будинку. За таких умов диван, який суд зобов'язав його забрати зі спільної кухні, часто є єдиним місцем для ночівлі заявника. У зв'язку з наведеним просив суд відстрочити виконання рішення суду у справі в частині щодо зобов'язання звільнити спільне приміщення - кухню до винесення рішення у справі за його позовом доОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року відмовлено заявнику у відстроченні виконання рішення по справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій проситьухвалу скасувати, прийняти нове судове рішення про надання відстрочки у виконанні рішення по справі. Оскаржувану ухвалу вважає незаконною, винесену судом при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення, що у свою чергу призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду - законна і обґрунтована, в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Таким чином суд може відстрочити виконання рішення суду виключно за наявності зазначених ст. 435 ЦПК України підстав, а саме виникнення таких обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведені в заяві ОСОБА_1 обставини фактично обґрунтовують недоцільність з його точки зору виконання рішення суду до закінчення судового спору між сторонами у іншій справі. В той же час вказані обставини не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише це є передбаченою законом підставою для відстрочення виконання рішення суду, що набрало законної сили. У зв'язку з наведеним, заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, що й було належним чином встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько