Справа № 296/2044/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"26" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Служби у справах дітей Житомирської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить надати її неповнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на виїзд за межі України у її супроводі з дня набрання рішенням законної сили і до 31.12.2019 без письмової згоди батька дитини - ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні, потребує періодичного перебування на морі та виїзду за кордон для сприяння розширення його світогляду. Позивач має намір і можливість поїхати з сином для відпочинку та оздоровлення за кордон, однак, батько дитини згоди на його виїзд за межі України не надає.

Ухвалою судді від 12 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

У судове засідання строни не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримує повністю і проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду.

З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встанослено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 30.07.2011 по 07.09.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час проживання в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями рішення суду та свідоцтва про народження (а.с.6, 8).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю.

На даний час у позивача з відповідачем виник спір щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон.

Позивач має можливість поїхати з сино за межі України на відпочинок, але отримати дозвіл на це може тільки в судовому порядку.

При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 150 СК України зобов`язує батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст.6 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В пункті 21 Постанови КМ України № 57 від 27.01.1995 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 ЗУ " Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Суд встановив, що у даному випадку виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон пов`язаний з його відпочинком, а тому погоджується з доводами позивача, що відпочинок дитини за межами України є необхідною складовою для всебічного розвитку хлопчика та зміцнення його здоров`я.

Керуючись ст.ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у супроводі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до країн Шенгенської угоди, Арабської Республіки Єгипет та Турецької Республіки з дня набрання рішенням законної сили і до 31.12.2019 без письмової згоди його батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський