Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 374/326/15-ц

провадження № 61-9487св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі -ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року у складі судді Козіної С. М., постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року у складі суддів: Коцюрби О. П., Олійника В. І., Журби С. О., та ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Сліпченка О. І., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» (далі - ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення»), в якому просив стягнути з ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» заборгованість за договором у розмірі 750 000,00 грн.

ОСОБА_4 також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд до вирішення цієї справи накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» (місцезнаходження: 82186, с. Модричі, Дрогобицького району, Львівської області, вул. Курортна, 3, ), а саме: будівлю лікувального корпусу, позначену на плані літ «А-2» загальною площею 377,8 кв. м. (реєстраційний № 1610256); будівлю спального корпусу, позначену на плані літ. «В-3», загальною площею 1 916 кв. м. (реєстраційний № 1610933); приміщення їдальні, позначене на плані літ. «Б-1» загальною площею 642,9 кв. м., (реєстраційний № 1612607); приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, позначене на плані літ. «Б-I», загальною площею 358,7 кв. м. (реєстраційний № 1613364), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» (місцезнаходження: 82186, с. Модричі, Дрогобицького району, Львівської області, вул. Курортна, 3, ), укладати будь - які договори, в тому числі попередній договір, договір купівлі - продажу, вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: будівлі лікувального корпусу, позначеної на плані літ «А-2», загальною площею 377,8 кв. м. (реєстраційний № 1610256); будівлі спального корпусу, позначеної на плані літ. «В-3», загальною площею 1 16 кв. м. (реєстраційний № 1610933); приміщення їдальні, позначеного на плані літ «Б-1» загальною площею 642,9 кв. м, (реєстраційний № 1612607); приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, позначеного на плані, літ. «Б- 1», загальною площею 358,7 м. кв (реєстраційний № 1613364), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі звертатись до нотаріусів України, до державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно і нотаріусів України, зокрема до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Юзефів О. Б. з вимогами про реєстрацію (перереєстрацію) права власності та інших речових прав щодо нерухомого майна; заборонити Дрогобицькому міськрайонному управлінню юстиції Львівської області (місцезнаходження: 82100, м. Дрогобич, Львівської області, пл. Ринок, 3) в особі Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, а також усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно (03151, м. Київ, пров. Повітрофлотський, 76-Г) і нотаріусам України (01001 м. Київ, вул. Городецького, 13, Міністерство юстиції України), зокрема приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Юзефів О. Б., вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав стосовно нерухомого майна, а саме: будівлю лікувального корпусу, позначена на плані літ «А-2», загальною площею 377,8 кв. м. (реєстраційний № 610256); будівлю спального корпусу, позначена на плані літ. «В-3», загальною площею 1 916 кв. м (реєстраційний № 1610933); приміщення їдальні, позначене на плані літ. «Б-1» загальною площею 642,9 кв. м, (реєстраційний № 1612607); приміщення холу, кінозалу, бювету мінеральних вод, позначене на плані, літ. «Б-1», загальною площею 358,7 кв. м (реєстраційний № 1613364), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь - яким особам на період дії ухвали щодо накладення арешту на майно здійснювати заміну власника вказаного майна.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що ціна позову є значною, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза, що за час розгляду справи майно, яке належить відповідачу, може бути відчужене, чим будуть порушені права та інтереси позивача, оскільки у разі задоволення позову за рахунок майна можуть бути задоволені інтереси позивача.

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 14 грудня 2015 року від 10 вересня 2018 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1

ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» на свою користь заборгованість у розмірі 1 400 000,00 грн.

Заяву про збільшення позовних вимог обґрунтував тим, що 07 жовтня 2015 року директор ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» - ОСОБА_2 видала розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти в розмірі 650 000,00 грн, які зобов`язалася повернути не пізніше 27 жовтня 2017 року.

Однак, станом на 01 вересня 2018 року грошові кошти йому не повернуті.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки сума позову є значною, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза, що за час розгляду справи майно, яке належить відповідачу може бути відчужене, права та інтереси позивача будуть порушені, так як за рахунок цього майна у разі задоволення позову можуть бути задоволені вимоги позивача.

Рішенням цього ж суду від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року про забезпечення позову залишено без змін.

Постанова суду мотивована тим, що ОСОБА_3 , який звернувся з апеляційною скаргою, не є власником спірного майна, а тому спір, який є предметом розгляду в цій справі не стосується його прав та інтересів, тому вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову у цій справі не порушує його права.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент постановлення судом першої інстанції ухвали наявні ризики щодо майна, оскільки спір по суті не вирішено, а їх обґрунтованість підтверджується рішеннями та доказами, які є в матеріалах цивільної справи. Крім того, у провадженні судів знаходяться інші справи щодо спірного майна, які не розглянуті по суті. Тому ці обставини вказують на можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на користь позивача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі «Центр реабілітації та оздоровлення» про захист прав споживача та стягнення коштів закрито на підставі статті 362 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржуваним рішенням не вирішено питання про права, свободи чи інтереси ОСОБА_3 , тому відсутні правові підстави для вирішення його скарги.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року, постановити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ржищівського міського суду Київської області про забезпечення позову від 23 січня 2017 року.

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Доводи особи викладені у касаційних скаргах

Касаційна скарга, подана у лютому 2018 року, мотивована тим, що Ржищівський міський суд Київської області в ухвалі про забезпечення позову не тільки не зазначив, з яких мотивів він дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, але також не обґрунтував їх співмірність.

Нерухоме майно, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою, набуте ОСОБА_3 29 жовтня 2015 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеним між ним та ПАТ «Український інноваційний банк» відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» та застереження в іпотечному договорі про право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві.

На дати постановлення оскаржуваної ухвали та звернення з касаційною скаргою, цей договір купівлі-продажу був і залишається дійсним, тому порушені його права та інтереси.

Касаційна скарга, подана у квітні 2019 року, обгрунтована тим, що судове рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, зокрема, судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджені та оцінені докази, неправильно визначені правовідносини відповідно до встановлених судом обставин, порушено норми процесуального та матеріального права.

На думку ОСОБА_3 , між сторонами спору не існує взагалі і метою цього позову є намагання ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» будь-яким способом перешкодити законному набувачеві нерухомого майна - ОСОБА_3 володіти та користуватися нерухомим майном, а також здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

05 березня 2019 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, якою закрив апеляційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 .

Доводи позивача, викладені у відзивах на касаційні скарги

У відзиві на касаційні скарги позивач просить залишити вимоги особи, яка не брала участі у справі, без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає доводи ОСОБА_3 про порушення оскаржуваними судовими рішення його прав та охоронюваних законом інтересів безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують його право власності на спірне нерухоме майно.

Крім того, предметом заявленого позову є стягнення грошових коштів, і під час розгляду цієї справи не досліджувались питання права власності на нерухоме майно.

Рух справи в суді касаційної інстанції

28 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року.

10 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у цій справі. У відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року у цій справі відмовлено.

09 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розглядяу.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, заперечення на касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року, залишення без задоволення касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року з таких підстав.

Обставини справи, встановлені судами

Предметом спору у цій справі є боргові забов`язання, які виникли на підставі договору від 20 листопада 2014 року № 1 «Про надання туристичних послуг клієнтам», укладеного між ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» та ОСОБА_4 , відповідно до якого, товариство бере на себе зобов`язання надати туристичні послуги щодо приймання, розміщення та обслуговування відпочивальників. Вартість послуг становить 1 500 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4 договору № 1 у момент підписання договору замовник передав виконавцю грошові кошти у розмірі 50%, що становить 750 000,00 грн від вартості послуг, іншу частину у сумі 750 000,00 грн він повинен був передати виконавцю після надання послуг, що підтверджується розпискою від 01 травня 2015 року, наданою директором ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» ОСОБА_2 .

Умови договору ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» не виконало.

05 серпня 2015 року Ржищівським міським судом Київської області постановлено ухвалу про накладення арешту на будівлі та приміщення ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення», яка 02 грудня 2015 року скасована Апеляційним судом Київської області і питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

10 серпня 2015 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області виніс постанову ВП № 48401746 про арешт майна ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» та оголошення заборони на його відчуження на підставі вказаної ухвали суду.

Згідно зінформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 грудня 2015 року № 12567983 державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Храбан С. І. 28 жовтня 2015 року припинив обтяження - арешт вище зазначеного майна товариства.

29 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк»(далі - ПАТ «Укрінбанк») та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т. А., зареєстрований за № 7009, відповідно до якого ПАТ «Укрінбанк» продав, а ОСОБА_3 купив/прийняв нежитлові будівлі та приміщення, що є спірними, з усіма їх приналежностями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартість договору купівлі-продажу встановлена сторонами у розмірі 2 447 775,00 грн та сплачена покупцем.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року за позовом ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» до ОСОБА_3 , ПАТ «Укрінком», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т. А., про визнання недійсним договору купвілі-продажу, цейдоговір визнано недійним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року залишено без змін рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2017 року, яким рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року, скасовано, та у справі ухвалено нове рішення про відмову ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» у позові.

Верховний Суд України 27 вересня 2017 року прийняв постанову, якою частково задоволено заяву ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криміанальних справ від 13 квітня 2017 року. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2017 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постановівід 27 вересня 2017 року Верховний Суд України вказував, що неприпустимим є розпорядження майном під час дії заборон накладених на нього.

На сьогодні права ОСОБА_3 на спірне майно оспорюютьсяу судовому порядку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо забезпечення позову

Відповідно до частин першої, третьої статті 151 ЦПК України 2004 року суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктами 1, 2 частин першої та третьої статті 152 ЦПК України 2004 року позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення обсягу заявлених вимог, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до цих дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_4 просив вжити заходи забезпечення позову, зокрема, накласти арешт на належне відповідачу нерухоме майно шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову є заборгованість за укладеним між сторонами договором, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та можливість відчуження ним належного йому майна, отже, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_3 не є власником майна, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 січня 2017 року.

Посилаючимсь на існування судових спорів між сторонами щодо майна, на яке накладено арешт, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що договір купівлі-продажу від 29 жовтня 2015 року, укладений між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т. А., зареєстрований за номером 7009, відповідно до якого ПАТ «Укрінбанк» продав, а ОСОБА_3 купив/прийняв нежитлові будівлі та приміщення, з усіма їх приналежностями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартість договору купівлі-продажу встановлена сторонами у розмірі 2 447 775,00 грн та сплачена покупцем, на момент вирішення судом заходів забезпечення позову був дійсний.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена статтею 204 ЦК України презумпція правомірності правочину означає, що треті особи, зокрема державні органи не можуть нехтувати правами і обов`язками, що виникли в учасників такого правочину до того часу, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Перевіряючи доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що на момент вирішення судом питання про забезпечення позову договір купівлі-продажу від 29 жовтня 2015 року, укладений між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 , відповідно до якого ПАТ «Укрінбанк» продав, а ОСОБА_3 купив/прийняв нежитлові будівлі та приміщення, з усіма їх приналежностями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , був дійсний, тому забезпечення позову з огляду на такі обставини не відповідає вимогам цивільного процесуального закону( статті 151-152 ЦПК України).

Отже, ухвала Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанова Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в забезпеченні позову.

Водночас Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що викладені ОСОБА_3 доводи щодо оцінки дій директора ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення», укладення договорів з позивачем, проведення розрахунків за такими угодами між сторонами, належне чи неналежне оформлення таких угод та операцій за ними, не є предметом розгляду за скаргою на ухвалу про забезпечення позову, оскільки вимагають встановлення та оцінку обставин справи під час розгляду справи по суті, і не є предметом розгляду при вирішенні питання про забезпечення позову. Суд не має повноваження встановлювати підставність чи безпідставність заявленого позову під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Щодо закриття апеляційного провадження

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 15 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з ТОВ «Санаторій «Карпатські зорі» «Центр реабілітації та оздоровлення» заборгованості у розмірі 1 400 000 грн через неналежне виконання останнім договірних зобов`язань.

ОСОБА_3 не брав участі у справі, не є стороною договору, неналежне виконання якого стало підставою позову, рішення суду у цій справі стосується лише невиконання грошових зобов`язань згідно з договором про надання туристичних послуг клієнтам між сторонами справи. Позовні вимоги про право власності у цій справі не заявлено і суди не вирішували.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Установивши наведені вище обставини після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , зокрема, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалося питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги на ухвалу про закриття апеляційного провадження є необгрунтованими та зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції у справі, яким не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_3 .

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно з частинами першою-третьою підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої і апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про забезпечення позову, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково, скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення про відмову в забезпеченні позову.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на судове рішення про закриття апеляційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року задовольнити частково.

Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 січня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко