ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/697/18

провадження № 22-ц/4809/1409/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л.;

суддів Письменного О. А., Чельник О.І.

з участю секретаря - Демешко Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Завгородня В.В.

відповідач - Фермерське господарство Івашина Володимир Олексійович;

представник відповідача - адвокат Репело Олександр Вікторович;

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства ОСОБА_6 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2019 року, у складі головуючого судді Замши О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Фермерського господарства ОСОБА_6 (далі ФГ Івашини В.О.), третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позову вказував, що йому на праві власності належить земельна ділянка номер НОМЕР_3 , площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Зазначав, що у 2009 році між ним та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який було зареєстровано в 2010 році.

Договір укладено на 49 років.

Орендана плата згідно умов даного договору визначена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за кожен рік користування земельною ділянкою.

В порушення приписів законодавства та умов договору оренди землі відповідач не сплачував орендну плату за період 2009-2018 роки, а тому утворилася заборгованість, яка складає 43360,70 грн.

Вважає, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою і свідомо нехтує термінами сплати орендної плати визначеними у п. 11 договору, який є істотною умовою договору ,а тому змушений був звернутися до суду із позовом про розірвання договору оренди землі.

Крім того, просив стягнути суму заборгованості та зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку у стані, придатному для цільового використання.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2019 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_3 , укладеного між ОСОБА_1 та ФГ Івашини В . О . , зареєстрованого 14.12.2010 року в Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Стягнуто з ФГ ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку № НОМЕР_3 , кадастровий номер :02:000:0090 в розмірі 23897,30 грн. за 2015-2018 роки.

Зобов`язано ФГ Івашини В. О. передати ОСОБА_1 земельну ділянку, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 5,97 гектарів у межах згідно з планом, надану для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0090 в стані придатному для цільового використання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частковість задоволення позову полягає у розмірі стягнення заборгованості по виплаті орендної плати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, інтереси якого представляє адвокат Репело О.В.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача посилається на необґрунтованість висновків суду та вважає їх такими, що прийняті із порушенням вимог закону та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Не погоджується із доводами позивача та висновками суду, щодо допущення відповідачем істотного порушення умов договору оренди землі, а саме про систематичну несплату орендної плати позивачу за користування земельною ділянкою за 2010-2018 роки.

Представник відповідача зазначає, що позивач наперед отримав кошти в рахунок орендної плати за спірну земельну ділянку, що підтверджується матеріалами справи, а саме розпискою від 22.10.2008 року, яка написана власноруч позивачем, видатковим касовим ордером, згідно з яким ОСОБА_1 видано попередню оплату за оренду землі в розмірі 12 000,00 грн., в якому міститься підпис позивача про отримання даних коштів.

Крім того, в рахунок орендної плати позивачем отримано наступні кошти: 02.10.2008 року - 1000,00 грн., 28.11.2008 року - 4000,00 грн., 31.12.2008 - 5000,00 грн.,07.02.2009 року - 2000,00 грн., 11.04.2009 року - 5700,00 грн., 07.03.2009 року - 30 000,00 грн., про що ОСОБА_1 власноручно розписався.

Представник відповідача вказує, що дані кошти були сплачені позивачу за оренду двох рівних по площі (5,97 га.) земельних ділянок, які згідно договорів оренди перебувають у користуванні відповідача, загальна сума отриманих позивачем коштів в рахунок орендної плати становить 64700,00 грн., зокрема за спірну земельну ділянку позивач отримав наперед оренду плату в розмірі 32 350,00 грн.

Вважає, що відсутня систематична не сплата орендної плати за умовами договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за вищевказаною скаргою.

Відзиву на скаргу від позивача не надходило.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Репела О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, пояснення представника позивача адвоката Завгородньої В.В. ,яка просила відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає настання різних правових наслідків порушення зобов`язань, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1449 цс17, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц, провадження № 61-16985св18.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,97 га, за номером НОМЕР_3 , розташованої на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії КР НОМЕР_2 (а.с. 7,8) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 23.07.2018 року, згідно якого вказана земельна ділянка має кадастровий номер :02:000:0090 (а.с.25).

У 2009 році між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки та земельну ділянку передано ФГ ОСОБА_6 у користування на умовах оренди строком на 49 років.

В матеріалах справи міститься копія спірного договору ,в якому відсутні відомості про дату укладення договору та нечітке зазначення сторін договору (а.с.24,125).

Проте, сторони визнали укладення та підписання спірного договору, як в суді першої так і апеляційної інстанціях.

Згідно спірного договору оренди позивач передав відповідачу земельну ділянку № НОМЕР_3 , площею 5,97 га у строкове користування зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 30.12. поточного року .

Даний договір зареєстрований Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 14.12.2010 року.

Згідно п.38 спірного договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Звертаючись із позовними вимогами позивач вказував на те, що він з 2009 року по 2018 рік не отримував орендну плату, яка відповідно до наданої нормативної грошової оцінки складає за 2009 рік - 2 237,00 грн., за 2010 рік - 2368 ,70 грн. , за 2011 рік - 2368,70 грн., за 2012 рік - 4 163,00 грн., за 2013 рік - 4163,00 грн., за 2014 рік - 4163,00 грн., за 2015 рік - 5195,30 грн., за 2016 рік - 6234,00 грн., за 2017 ріку - 6234,00 грн., за 2018 рік - 6234,00 грн., а всього заборгованість складає 43360,70 грн.(а.с.21,120)

Згідно власноручно написаної ОСОБА_1 розписки від 22.10.2008 року вбачається, що позивачем укладено договори оренди двох земельних ділянок площею по 5,97 га, а разом 11,99 га, з ФГ ОСОБА_6 . під 3 % річних, строком на 49 років та отримав орендну плату наперед в розмірі 12 000,00 грн. (а.с. 71).

На підставі видаткового касового ордеру від 22.10.2008 року ОСОБА_1 видано попередню оплату за оренду землі в розмірі 12 000,00 грн. (а.с.72).

Даний касовий ордер містить підпис позивача про отримання коштів.

Крім того, в рахунок орендної плати позивачем отримано наступні кошти: 02.10.2008 року - 1000,00 грн., 28.11.2008 року - 4000,00 грн., 31.12.2008 - 5000,00 грн.,07.02.2009 року - 2000,00 грн., 11.04.2009 року - 5700,00 грн., 07.03.2009 року - 30000,00 грн., всього отримано позивачем в рахунок орендної плати за період 2008 - 2009 роки в сумі 47700,00 грн., про що ОСОБА_1 власноручно розписався (а.с.75,76,78,79).

Колегія суддів, не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було допущено істотне порушення умов договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2010-2018 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору.

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що відповідачем не надано доказів щодо сплати орендної плати позивачу до 30.12 поточного року.

Даний висновок суду не впливає на правову природу розрахунків, які було реально проведені за більший період та в більшому розмірі ніж передбачено договором.

Тому, відсутня систематична несплата орендної плати.

Звернення із даним позовом є безпідставним і суперечить принципам добросовісності, послідовності та попередньої поведінці орендодавця, оскільки передавши та отримавши кошти сторони свідомо та добровільно відхилилися від порядку проведення розрахунків по орендній платі, що передбачені договором оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту систематичної несплати орендної плати відповідачем, а тому в межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом у задоволенні позову необхідно відмовити за його недоведеністю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 червня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

09.10.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя О. Л. Дуковський

Судді О. А Письменний

О. І. Чельник