15.05.2019 Справа № 361/2688/16-ц
Справа ун. № 361/2688/16-ц
пр.№2/756/344/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Румянцевій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договорів факторингу, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договорів факторингу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09.10.2007 року між позивачем та АКБ « ТАС_Комерцбанк» правноступником якого є ПАТ «Сведбанк» та позивачем, було укладено кредитний договір № 1701/1007/71-038 та іпотечний договір № 1701/1007/71-038-Z-1.

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. Крім того, 28.11.2012 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу про передачу прав за кредитним договором та договором іпотеки. Вказані договіри факторингу від 28.11.2012, між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», був укладений з порушенням ст. 1077 ЦК України та повинен бути визнаний недійсним на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України. На підставі наведеного, позивач вважає, що його права були порушені, тому він просить задовольнити позовні вимоги.

До судового засідання представник позивача не зявився про дату, місце та час повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки на позові наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову заперечують, посилаючись на заперечення, які знаходяться в матеріалах справи( а.с. 94-96) .

Суд, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.10.2007 року між позивачем та АКБ « ТАС_Комерцбанк» правноступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № 1701/1007/71-038( а.с. 27-30_

09.10.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ « ТАС_Комерцбанк» правноступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено іпотечний договір № 1701/1007/71-038-Z-1( а.с.31-33).

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу.

28.11.2012 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ « Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повнинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно то у мов договору та вимог закону.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з пунктом договору факторингу від 28.11.2012, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ ФК «Вектор Плюс», наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т.ч. передача в заставу) фактором прав вимоги заборгованості до боржників, будь яким третім особам, допускається виключно та умови отримання фактором від банку попереднього письмового дозволу (поюдження) Спостережної Ради Банку.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 зазначає, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод и інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси (частина перша та друга ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження й посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог.

За таких обставин суд не може вважати, що договір факторингу від 28.11.2012, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ « Кредитні ініціативи» таким, що укладені з порушенням чинного законодавства, а отже він є чинним.

Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору факторингу від 28.11.2012, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ « Кредитні ініціативи», тому у задоволенні позовної заяви, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись Законом України ст. ст. 2, 47, 48 «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 203, 215, 526, 527 530, 1077 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договорів факторингу відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя: О.М.Луценко