У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває означена цивільна справа.

27 травня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову,в якій він просить суд заборонити відповідачу та іншим особам, які діють від імені Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" вчиняти будь-які дії по примусовому стягненню заборгованості за кредитним договором № 630435924, до набрання законної сили судовим рішенням у даній цивільній справі.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 мотивує тим, що після його звернення з позовом до суду про визнання означеного кредитного договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди, Банк продовжує нараховувати відсотки, пеню та штрафи за вказаним договором. Крім того, на телефонний номер позивача надходять повідомлення, що у випадку несплати ним боргу, питання стягнення заборгованості буде вирішуватись з колекторами.

Більше того, відповідач здійснює тиск на позивача через колекторну компанію «Укрборг».

У зв`язку з цим позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Предметом позову є визнання недійсним кредитного договору № 630435924, укладений між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 , застосування наслідків недійсності правочину та стягнення 10000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати

обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що способи забезпечення позову, який просить застосувати позивач ОСОБА_1 не узгоджується з предметом позову та вимогам чинного законодавства.

Суд вважає, що доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, є необґрунтованими. Крім того, забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем фактично містить вирішення спору по суті, що також не відповідає вимогам чинного законодавства щодо суті та меті необхідності вжиття заходів зебезпечення позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову позивача у визначений ним спосіб, а тому у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі. Керуючись ст. 149, 150, 153,260,352,353, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцят и днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я : О.О. Астахова