Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.02.2019 р. 145/845/18

2/145/52/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 12 вересня 2014 року у Тиврівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі. Актовий запис № 33.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом зі нею.

Спільне майно розділять добровільно.

Вони з чоловіком проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують.

У них різні погляди на шлюб та сім'ю, на взаємні права та обов'язки. Вони втратили взаємні почуття, тому проживати в шлюбі не можуть.

Враховуючи вище вказані обставини, вважає, що збереження даного шлюбу суперечить її власним інтересам та інтересам їх дітей.

Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище - "Криклива".

Просить розірвати шлюб.

Ухвалами Тиврівського районного суду від 18.07.2018 року сторонам було надано чотирьохмісячний строк для примирення, а ухвалою від 19.11.2018 року - двохмісячний строк для примирення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що з відповідачем не проживають разом 1 рік, за наданий судом строк для примирення вони не помирилися. Вона втратила почуття до відповідача. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " Добровольська".

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем його реєстрації, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

12 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

В шлюбі у них народилися діти: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 197-200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 12 вересня 2014 року Тиврівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 33, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 20.02.2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.