Справа № 481/1212/18
Провадж.№ 2/481/137/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.05.2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним цивільним позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказала, що 13.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 у відділі РАЦС Новобузького РУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 116. Однак, спільне життя не склалося через постійні сварки та конфлікти, в ході яких відповідач неодноразово застосовував стосовно неї фізичне насилля, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказала, що з відповідачем проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї та її відновлення є неможливим, тому просить свої позовні вимоги задовольнити.

Згідно з Указом Президента України від 21.09.2018 року № 290/2018 та наказом Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.10.2018 року № 156 головуючу по вказаній справі суддю Васильченко Н.О. з 08.10.2018 року переведено шляхом відрядження до одного року до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Таким чином, розпорядженням заступника керівника апарату Новобузького районного суду від 11.10.2018 року призначено повторний автоматичний розподіл зазначеного позову, який, як видно з протоколу авторозподілу від 16.10.2018 року, визначив нового головуючого по цій справі суддю Вжещ С.І.

22.10.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні.

03.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

09.01.2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з наданням подружжю строку для примирення.

01.04.2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку з спливом терміну, який був відведений судом подружжю для примирення.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду телефонограму, згідно з якою просила справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, з відповідачем примирюватися не бажає.

Відповідач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи позов не визнав, вважає, що їх шлюб ще можливо врятувати, так як вони мають двох спільних дітей.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 року (а.с.5,8).

Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей, синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,7)

Шлюбні відносини подружжя припинились з квітня 2018 року і з цього часу вони стали проживати відокремлено. З того часу вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають, відтак сумісне життя останніх не склалось.

Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, не примирилися сторони і у визначений судом для цієї мети строк, який тривав майже три місяці, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення позивачки, як одного з подружжя, яке спрямоване на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст. 112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивачка забажала залишити собі шлюбне прізвище - « ОСОБА_6 ».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 13.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 116, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот читири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.05.2019 року.

Суддя Вжещ С.І.