Справа № 140/686/19
Провадження № 2/140/446/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2019 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Затишняка А.О.

учасників справи: представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу № 140/686/19 за заявою ОСОБА_3 до Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з заявою до Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла в смт. Брацлав Немирівського району ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею, право власності в порядку спадкування на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_4 , вона з 1997 року проживала разом з матір`ю в АДРЕСА_1, доглядала за нею, здійснювала поховання.

З метою оформлення документів на спадкове майно вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують їх родинні стосунки та допущеними в них помилками і описками та надане роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між мною та ОСОБА_4 .

Рішенням Немирівського районного суду від 04.06.2018 у справі №140/1179/18 встановлено факт її родинних відносин з ОСОБА_4

Згодом позивачка повторно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 03.10 2018 їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, відсутністю факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлим за однією адресою та правовстановлюючих документів на будинок.

Позивачка вважаю, що вчасно прийняла спадщину після смерті матері так як проживала з нею на день її смерті та від прийняття спадщини не відмовлялась.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка в позовній заяві вказує те, що вона дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, в квартирі де проживають її діти, але фактично проживає з 1997 року в смт. Брацлав в будинку матері. В 1996 році, вона розлучилася з чоловіком та почала постійно проживати в смт. Брацлав в будинку матері.

Факт її проживання з матір`ю - ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з 1997 року, тобто близько 10 років до дня смерті матері, підтверджуються :

- довідкою Брацлавської селищної ради №2289 від 20.08.2018, відповідно до якої вона постійно проживаю без реєстрації в АДРЕСА_1 з 1997 року

- показами свідків ОСОБА_5 жит. АДРЕСА_3 та ОСОБА_6 жит. АДРЕСА_4 .

- копією рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.03.1989 про розірвання шлюбу між мною - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ;

- наявністю у неї ощадних книжок на ім`я ОСОБА_4 , сертифікату акцій Банку «Укоопспілка» серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 , ро (рахункової книжки про сплату комунальних платежів, в яких зафіксовано факт сплати за комунальні платежі як до смерті так і після смерті матері в будинку АДРЕСА_1 .

- товарного чеку про придбання будівельних матеріалів, у якому вказано місце її проживання АДРЕСА_1 .

Позивачка вказує на те, що вона являються єдиним спадкоємцем за законом на будинок який розташований АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що за життя мати не встигла оформити право власності на житловий будинок, у неї не має можливості зареєструвати даний будинок на своє ім`я.

За викладених обставин вона змушена звернутися до суду задля визнання права власності на будинок.

В судовому засідання представник заявника та заявник заяву підтримали в повному обсязі, просить її задовольнити з підстав наведених в заяві.

Представник відповідача до зали судового засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника селищної ради, заяву визнає.

Суд заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 13), ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 04.06.2018 року справа № 140/1179/18 (а/с 15). Відповідно до постанови держаного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори № 1240/01-12 від 03.10.2018 року, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, належне ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущений передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і за умови постійного окремого проживання спадкоємця зі спадкодавцем (а.с. 31).

В заяві позивачка вказує на те, що з 1997 року вона проживала разом з матір`ю в смт . Брацлав Немирівського району Вінницької області, у зв`язку з цим позивачка вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері на підставі ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з цим вона звернулася до суду з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини, однак як встановлено судом, нотаріус у постанові про відмову у вчинені нотаріальних дій № 1240/01-12 від 03.10.2018 року вказав позивачці на відсутність факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлою за однією адресою, також суд не може погодитися з даним твердженням позивачки, адже відповідно до пункту 23 Постанови Паленому ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Також суд звертає увагу позивачки, що відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій № 1240/01-12 від 03.10.2018 року, їй роз`яснено, що нею пропущений передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак суд зазначає, що це не позбавляє позивачку скористатися її правом передбаченим ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, не може бути задоволена вимога позивачки про визнання за нею, права власності в порядку спадкування на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки захисту в судовому порядку підлягають, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи законні інтереси Згідно п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка повинна бути у вигляді саме постанови - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, вказану позовну вимогу суд вважає передчасною.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що заява представника відповідача про визнання позову, суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 11,12,15, 16, 257, 267, 1220 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: (підпис)

Копія вірна С.М. Науменко

Суддя: