Тростянецький районний суд
справа № 147/432/17
номер провадження № 6/147/53/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Подолян Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Репенко О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року головний державний виконавець Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Репенко О.С. звернувся до суду з про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що у Тростянецькому районному відділі ДВС знаходиться на виконанні Виконавчий лист №147/432/12 від 20.11.2017 року, виданий Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Тростянецький м`ясокомбінат» 115887,36 грн. боргу. Виконавче провадження по виконанню даного виконавчого документа відкрито 17.09.2018 року та надано боржнику строк для добровільного виконання даного рішення. ОСОБА_1 на даний час борг не сплачує, на виклик не з`являється, за останнім відомим місцем реєстрації відсутній більше трьох років, про що складено відповідні акти. Майно, яке б належало боржнику і на яке можна звернути стягнення не виявлено. У разі виїзду боржника за межі України, виконання рішення суду може стати неможливим. Тому, головний державний виконавець звернувся до суду з поданням та просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 (а.с.2).

В судове засідання представник відділу виконавчої служби не з`явився, подав заяву про розгляд подання за відсутності представника відділу, подання підтримав та просив задовольнити.

Представник ПрАТ «Тростянецький м`ясокомбінат» в судове засідання не з`явився, директор ПрАТ «Тростянецький м`ясокомбінат» Шевчук О.І. подала до суду заяву про розгляд подання про розшук ОСОБА_1 без її участі, подання просила задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його реєстрації, однак поштові конверти повернулися без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Тростянецькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 147/432/17 від 20.11.2017 року, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Тростянецький м`ясокомбінат» 115887,36 грн. боргу (а.с.3).

Постановою головного державного виконавця Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Репенко О.С. від 17.09.2018 р. відкрито виконавче провадження №57224366 за вказаним виконавчим листом (а.с.3 звор.).

Відповідно до адресної довідки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 22.07.2004 р. зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно відповіді на інформаційний запит №54201441 від 19.03.2019 р., ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС України не перебуває (а.с.14.).

У листі заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.08.2018 р. зазначено, що з пенсії ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №147/36/17, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області, проводиться утримання аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно. Станом на 01.09.2018 р. розмір пенсії ОСОБА_1 становить 4013,16 грн. (а.с.4).

За ОСОБА_1 в державному реєстрі земель на території Тростянецького району, земельна ділянка не зареєстрована (а.с.8).

За автоматичними обліками Національної поліції громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місцях позбавлення волі не перебуває, що підтверджується інформацією від 11.07.2019 р. №794/27/02-2019 (а.с.12 звор.).

Згідно інформації Державної міграційної служби України, за наявними даними ЄІАС управління міграційними процесами ДМС України за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 09.03.2017 р., орган видачі 0505 (а.с.13).

Державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС здійснювався вихід за місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , однак останній за вказаною адресою фактично не проживає більше трьох років, про що складено акт від 25.07.2019 р. (а.с.10).

У листі заступника голови правління АТ «Ощадбанк» від 21.11.2018 р. зазначено, що на виконання постанови про арешт коштів за ВП 57224366 від 24.10.2018 р., публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , залишок коштів на рахунках № НОМЕР_3 - 983,19 грн. (а.с. 4 звор.).

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії документів, не вказують на ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду.

Також, головним державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, чи інших офіційних документів (листів, повідомлень) державного виконавця, у вигляді розписки чи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

В матеріалах справи містяться копія поштового конверту, надіслана на ім`я ОСОБА_1 , однак поштове відправлення повернулося на адресу ДВС без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.9).

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні головного державного виконавця Репенко О.С. йдеться лише про наявність боргових зобов`язань та що вони не погашені, однак доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах справи відсутні. З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 слід відмовити, так як державним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Репенко О.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: