Дата документу 15.10.2019 Справа № 334/9682/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/9682/18

Провадження №22-ц/807/2900/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року в складі судді Баруліної Т.Є. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що вона, ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який 02.07.2009 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №124.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, починаючи з 10 вересня 2007 року і до повноліття дитини.

На теперішній час їх син ОСОБА_3 продовжує навчання в муніципальному загальноосвітньому закладі «Середня школа №88 Тракторозаводського району Волгограда», є учнем 11 класу очної форми навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки позивачка щомісячно сплачує внески на навчання сина, витрачає кошти на придбання підручників, канцелярських приладь та на оплату проїзду до навчального закладу й назад, на оплату послуг Інтернету, додаткових занять, тощо.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює на ВАТ «Дніпрогес», отримує достатню плату, матеріально забезпечений, не є інвалідом, на обліку у Запорізькому районному центрі зайнятості як безробітний не перебуває, повинен і може надавати матеріальну допомогу сину в період його навчання.

Враховуючи зазначене, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј заробітку (доходу) боржника, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в середній школі № 88 Тракторозаводського району м. Волгограда, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.12.2018 року і до закінчення навчання, а саме до 25.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не досліджено його життєві обставини, наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Зазначає, що його мати є інвалідом та пенсіонером, потребує фінансової допомоги, про що він наголошував у суді першої інстанції та просив прийняти відповідні документи щодо своєї матері, проте суд відмовив у прийнятті доказів та не зазначив про це в мотивувальній частині рішення суду.

До апеляційного суду від інших учасників справи не надходив відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Семенченко Н.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, керувався вимогами ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з обов`язку батьків утримувати своїх дітей та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який 02 липня 2009 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 124, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 02 липня 2009 року (а.с. 5).

Під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 455, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 04 липня 2000 року (а.с.6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, яка не може бути меншою, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2007 і до повноліття дитини (а.с. 37).

27 липня 2012 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 та отримала прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_3 (а.с. 4).

На теперішній час ОСОБА_3 досяг повноліття, однак до 25.06.2019 продовжував навчання в муніципальному загальноосвітньому закладі «Середня школа №88 Тракторозаводського району Волгограда», що підтверджується Довідкою № 116 від 25.12.2018 (а.с.14).

На період з 06 листопада 2018 року по 06 листопада 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані у Дубовському районі Волгоградської області АДРЕСА_1 Федерації (а.с. 58, 59).

Згідно з довідкою про заробітну плату (дохід) № 1 від 08.01.2019 ОСОБА_1 працює у філії «Дніпровьска ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» на посаді штукатур 6 розряду. Нарахована заробітна плата за період з липня 2018 року по грудень 2018 року становить 84 447, 01 грн. (а.с. 38).

Згідно із положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Апеляційний суд, встановивши, що син сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( досяг віку 18 років), навчається у 11 класі муніципального загальноосвітнього закладу «Середня школа №88 Тракторозаводського району Волгограда», у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 , який працездатний та офіційно працевлаштований, має можливість надавати сину таку допомогу, вважає, що суд першої інстанції, врахувавши положення статей 182, 199, 200 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на період навчання ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, відмовив у прийнятті доказів на підтвердження цієї обставин та не зазначив про це у рішенні суду.

Проте, із журналів судових засідань та технічного запису судових засідань не вбачається, що відповідач у суді першої інстанції заявляв клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, та таке клопотання було відхилено судом.

Додані відповідачем до апеляційної скарги копія довідки до акту огляду МСЕК від 25.07.2008 року, копія довідки про результати визначення втрати професійної працездатності від 25.07.2008 року, копія пенсійного посвідчення та копія паспорта ОСОБА_9 не підтверджують факт перебування на утриманні ОСОБА_1 його непрацездатної матері.

Твердження апеляційної скарги, що довідка про продовження навчання сина викликає сумніви, є неприйнятними, оскільки не спростована належними, допустимими доказами.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції, підтверджували б неможливість сплати аліментів у визначеному розмірі та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції, врахувавши обов`язок батька утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання, правильно встановив, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: М.С. Гончар

І.В. Кочеткова