Справа № 307/446/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді - доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

з участю секретаря судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації, 3-ї особи Тячівської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним і скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року, ухваленого суддею Розман М.М.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (далі - Тернівська сільська рада), Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації Закарпатської області (далі - Тячівське РПТІ), третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора Закарпатської області (далі - Тячівська державна нотаріальна контора), в якому просив: визнати недійсним і скасувати рішення Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на дворогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 » (без по-батькові), і видане на підставі цього рішення свідоцтво від 29 травня 2008 року, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в цілому в

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ; зобов`язати Тячівське РПТІ виключити з технічного паспорта, виданого на дворогосподарство АДРЕСА_1 дані про належність до цього дворогосподарства житлового будинку, позначеного в технічному паспорті А- АІ .

Позов мотивовано тим, що Тернівська сільська рада незаконно та протиправно прийняла рішення про визнання права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 - матір`ю позивача, і видала їй свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно в цілому, оскільки таким рішенням позбавила його права на частку в спадковому майні після смерті батька - ОСОБА_4 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 цілому за ОСОБА_3 » та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності від 29 травня 2008 року, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 у цілому. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати зазначене рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити. Вказувала на те, що позивач не довів порушення своїх спадкових прав, як і не довів прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також позивач пропустив строк позовної давності на оскарження рішення Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно від 29 травня 2008 року, яке було видано їхній матері ОСОБА_3 , оскільки до суду з позовом звернувся лише у лютому 2016 року, тобто майже через вісім років. У випадку прийняття позивачем спадщини після смерті батька, йому про спірне рішення сільської ради та видане на його підставі свідоцтво повинно було бути відомо ще у 2008 році.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Таким чином, предметом апеляційного розгляду є апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала.

Позивач ОСОБА_1 та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваним рішенням, за якими ОСОБА_3 набуто право власності на нерухоме майно в цілому, як на новостворене майно, порушене право позивача на спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як він не був у встановленому порядку усунутий від спадкування, не відмовлявся від спадщини, а прийняв спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини проживав за вказаною адресою і був там зареєстрований.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за наступних обставин.

Судом установлено, що у 1965 році батьками позивача під час шлюбу був збудований житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,14 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9 т.1).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом установлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, так як за життя батько позивача заповіту не складав.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів щодо прийняття позивачем спадщини за померлим батьком у строк, встановлений законом.

Не є таким доказом наявна в матеріалах справи копія паспорту позивача про його реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 з 02.12.1985 року (а.с.21), оскільки такою беззаперечно не стверджується саме факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким доказом, зокрема, могла б бути відповідна довідка органу місцевого самоврядування.

Матеріали справи також не містять і доказів звернення позивача до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька, посилаючись на те, що позивач не проживав за адресою, за якою був зареєстрований, так як тривалий час проживав у Кірові .

Згідно з витягом із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованого приватним нотаріусом Гримут П.В. 26.10.2016 року, за вказаними параметрами запису у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Тобто спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с.83).

А тому, за відсутності в матеріалах справи належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, в розумінні вимог статей 77-80 ЦПК України, на підтвердження факту прийняття спадщини позивачем після смерті батька, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про порушення спадкових прав позивача щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Також судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року вирішено оформити право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , в цілому за ОСОБА_3 , на підставі якого останній видано свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно від 29 травня 2008 року.

Однак, визнаючи незаконним і скасовуючи зазначене рішення органу місцевого самоврядування та видане на його підставі ОСОБА_3. свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно, місцевий суд помилково вважав, що такими порушуються спадкові права позивача щодо цього майна, за наведених вище обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст.376 ЦПК України в частині визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Тернівської сільської ради за №12 від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на спірне нерухоме майно» щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 цілому за ОСОБА_3 , та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності за №379 від 29 травня 2008 року, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в цілому - підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким у задоволенні цих вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргою ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року - в частині визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Тернівської сільської ради за №12 від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на спірне нерухоме майно» щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 цілому за ОСОБА_3 , та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності за №379 від 29 травня 2008 року, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в цілому - скасувати і відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач : Судді :