ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1910/18 Номер провадження 22-ц/814/1383/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Панченка О.О.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухваленого 04 березня 2019 року в приміщенні суду в м. Кременчук у складі судді Хіневича В.І.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання та ремонт майна, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частини від сплачених коштів на опалення та утримання будинку та по 1/3 витрат на проведення ремонтних робіт, а саме 8 584,55 грн. з кожного.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Згідно довідки від 10 жовтня 2016 року виданої ТОВ «Добробит» всі співвласники зареєстровані за вищезазначеною адресою. Проте, з 2011 року та по теперішній час відповідачі не проживають у квартирі.

Вказувала, що з квітня 2015 року вона несла витрати по оплаті опалення (теплову енергією) та утримання будинку. Окрім того, за цей час вона за власний кошт провела в квартирі ремонтні роботи. Вважає, що понесені витрати мають нести усі співвласники у рівних частках.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що усі витрати, понесені позивачем на ремонт спільного майна, здійснені ним із власної ініціативи, отже, відшкодуванню не підлягають. Окрім того, позивачем не доведено, що відповідні витрати несла вона особисто.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку про відсутність доказів оплати нею послуг теплопостачання, а також залишення поза увагою суду законодавчого обов`язку співвласників нести витрати на утримання спільного майна.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, до 11 вересня 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло видане згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради № 1134/2 від 28 червня 1993 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139014403 від 25 вересня 2018 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140192401 від 04 жовтня 2018 року. Вказана квартира належала сторонам на праві спільної сумісної власності.

Позивачем надано квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, а також квитанції про оплату будівельних матеріалів та ремонтних робіт (а.с. 14-43).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем на утримання спільного нерухомого майна, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем квитанції про оплату житлово-комунальних послуг не містять посилання на те, що їх платником є саме ОСОБА_1 Докази, які б підтверджували те, що оплата здійснена саме нею, не були надані і до апеляційного суду.

Окрім того, квитанції на придбання будівельних матеріалів та оплату виконаних ремонтних робіт містять посилання на особу, що прийняла (отримала) їх. У заказі № РкП-124013 (а.с. 39), чеці № 2591 (а.с. 40), чеці № 7 (а.с. 41), видатковій накладній (а.с. 42) ОСОБА_1 не значиться платником.

За таких обставин, позивачем не доведено факт самостійного понесення витрат на утримання квартири, співвласниками якої є відповідачі. Місцевий суд повною мірою врахував дану обставину.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

О.О. Панченко