Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Дронсьа І.О.
Справа № 415/7948/18
Провадження № 22-ц/810/135/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Онопрієнка А.Є.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Фастовця В.М. 17.12.2018 року в м.Лисичанську

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем своєї реєстрації у м . Алчевську, Луганської області на тимчасово непідконтрольній Україні території, з якої за життя, за станом здоров`я не мала можливості переселитися на територію, підконтрольну Україні, та з серпня 2004 року не отримувала пенсію, у зв`язку з тим, що у населеному пункті де мешкала померла припинено здійснення повноважень відповідним УПФУ. Після смерті матері ОСОБА_1 , відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у передбачений законом строк, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, звернувся до відповідача за виплатою недоотриманої пенсії, але пенсію відповідачем йому було сплачено не в повному обсязі у розмірі 51755,57 грн.

З урахуванням уточнення розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_4 , позивач просив стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську, Луганської області суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не була отримана нею за життя за період з 01.08.2014 року по 07.09.2015 року у розмірі 16045,05 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до УПФУ в м. Лисичанську, Луганської області про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з УПФУ в м. Лисичанську Луганської області суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не була отримана нею за життя за період з 01.08.2014 року по 07.09.2015 року в розмірі 16045,05 грн. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що припинення виплати пенсії померлій ОСОБА_4 сталося внаслідок бойових дій на території Луганської області, тобто не з вини пенсіонера, а тому позивач, як член родини (син померлої) до спливу шестимісячного строку (ст.52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідачем УПФУ в м.Лисичанську Луганської області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в УПФУ в м.Алчевську, Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. У зв`язку з тим, що за життя ОСОБА_4 не здійснювала переведення пенсійних виплат на підконтрольній території та не перебувала на обліку в управлінні, відповідачем було зроблено запит електронної пенсійної справи для виплати допомоги на поховання та 20.09.2018 року ОСОБА_1 було виплачено допомогу на поховання ОСОБА_4

Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті…нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Звернення за виплатою недоотриманої пенсії відбулося 20.09.2018 року тому розмір недоотриманої пенсії було нараховано, відповідно до вимог ст.46 Закону, за три роки до звернення.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу УПФУ в м. Лисичанську Луганської області.

Позивач та його представник, яких було повідомлено належним чином про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, від представника позивача ОСОБА_2 на адресу надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а.с. 102.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі позивача та його представника за участю представника відповідача-скаржника.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у достатній мірі.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Алчевську Луганської області, Україна. Померла була пенсіонером довічно, та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 та за цією адресою отримувала пенсію.

З набранням чинності Постанови КМУ від 07.11.2014 № 595 у населенному пункті де мешкала померла було припинено здійснення повноважень відповідним УПФУ.

За життя ОСОБА_4 дуже хворіла, тому не мала можливості переселитися з тимчасово окупованої території на територію, підконтрольну Україні.

Починаючи з серпня 2014 р. пенсію ОСОБА_4 не отримувала.

Після смерті ОСОБА_4 , позивач у відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 20.09.2018 року звернувся до відповідача за виплатою недоотриманої пенсії, яку було сплачено позивачу в сумі 51755,57 грн., але загальна сума з урахуванням того, що померла не отримувала її з серпня 2014 року, становить 67800,62 грн. Позивачу було роз`яснено, що розмір недоотриманої пенсії відповідачем було нараховано відповідно вимог ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На адвокатський запит листом від 27.09.2018 р. №7527/02-33 відповідачем надано відповідь, де роз`яснено, що в зв`язку з тим, що на день смерті була відсутня сума нарахованої за життя пенсіонера пенсії, що недоотримана ним в зв`язку зі смертю, обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована проводиться згідно з ч.2 ст.49 Закону, зокрема після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати та враховуючи вимоги ст.46 Закону, а саме не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, зазначивши, що датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, яку мають право на виплату недоотриманої пенсії та надали усі передбачені законодавством документи.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Також судом першої інстанції було встановлено, що законодавством, яким регулюються правовідносини щодо пенсійного забезпечення передбачено два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень - органу, що призначає та виплачує пенсію. Причому означена норма розповсюджується одночасно на обидві категорії осіб: тих хто проживає на ТОТ та не отримували статус ВПО так і ВПО на підконтрольну Україні територію.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону, а саме: за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином під протиправною бездіяльністю органа, що призначає та виплачує пенсію (як суб`єкта владних повноважень) розуміється зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у не прийнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції цього суб`єкта, були об`єктивно необхідні і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №595 затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого "...у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження..., видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №595 територіальні органи зобов`язані керуватись положеннями ст.49 Закону України притіняти виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду за наявності підстав. Відсутність зазначеного рішення свідчить, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги юридичну позицію, викладену Верховним Судом у зразковій справі № 802/402/18 від 03 травня 2018 року про те, що пенсія особи є її приватною власністю й припинення її та невиплата не у спосіб, передбачений Законом, є втручанням в право людини на власність, а також встановлені судом обставини щодо відсутності вини пенсіонера ОСОБА_4 у неотриманні пенсії та припинення такої виплати внаслідок бойових дій на території Луганської області за відсутності інших підстав припинення, суд першої інстанції дійщов висновку про те, що позивач, як член родини (син померлої) до спливу шестимісячного строку (ст.52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком, надані позивачем докази є достатніми та переконливими, у відповідача були відсутні законні підстави для відмови позивачу у виплаті всієї суми недоотриманої пенсії, при цьому судом зазначено, що позиція відповідача щодо періоду виплати особам, які мають право на отримання неотриманої пенсіонерами пенсії у випадках смерті останніх - за три роки з дати звернення цих осіб, не передбачено нормами діючого законодавства.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, закон, який їх регулює із застосуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні представник відповідача-скаржника підтвердив наявність у позивача ОСОБА_1 права на отримання недополученої за життя ОСОБА_4 пенсії, оскільки УПФУ в м.Лисичанську Луганської області при призначенні останньому як допомоги на поховання так і виплати неотриманої ОСОБА_4 пенсії за три роки з дня звернення позивача до УПФУ за такою виплатою, було проведено перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Алчевську Луганської області, була пенсіонером довічно, та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 та за цією адресою отримувала пенсію.

Пенсія ОСОБА_4 , внаслідок бойових дій на території Луганської області, з 01.08.2014 року не виплачувалась.

Згідно відповіддю УПФУ в м.Лисичанську Луганської області від 13.11.2018 року № 8924/07-33 від 13.11.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 було взято на облік до управління ПФУ в м.Лисичанську 06.09.2009 року в зв`язку з виплатою допомоги на поховання. Пенсія за період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 року в сумі 67800,62 грн. в управлінні не виплачувалась. За заявою ОСОБА_1 від 07.09.2018 року, разовим дорученням №542 від 21.09.2018 року останньому було виплачено недоотриману пенсію за померлу ОСОБА_4 за період з 07.09.2015 року по 30.06.2018 року в сумі 51755,57 грн., а с 35.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а.с. 19.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 25.08.1970 року Бюро записів актів цивільного стану м.Комунарська, Ворошиловградської області матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено ОСОБА_4 , а.с. 12.

Дані обставини не оспорюються сторонами.

Встановивши, що за життя ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Алчевську Луганської області, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , а.с. 6, не з власної вини недоотримала пенсію у розмірі 67800,62 грн., з яких УПФУ в м.Лисичанську Луганської області було виплачено ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлої, 51755,57 грн. за період з 07.09.2015 року по 30.06.2018 року, а.с. 14, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання не виплаченої ОСОБА_4 пенсії без обмежень будь-яким строком, у тому числі й за період з 01.08.2014 року по 07.09.2015 року і ця недоотримана пенсія, що складає суму 16045,05 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів за період й за період з 01.08.2014 року по 07.09.2015 року колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Нарахування пенсії ОСОБА_4 за період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 року в сумі 67800,62 грн. підтверджується наданою відповідачем інформацією, викладеною у листі № 8924/07-33 від 13.11.2018 року, розпорядженнями № 10420 від 06.09.2018 року із зазначенням розрахунків пенсії, а також Протоколом відповідача від 07.09.2018 року із зазначенням сум боргу по пенсії за кожен місяць зазначеного періоду та, відповідно виплатою позивачеві неотриманої ОСОБА_4 пенсії за період з період з 07.09.2015 року по 30.06.2018 року, при цьому відповідачем не надано доказів того, що нарахування пенсії ОСОБА_4 припинялось або було припинено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що скаржником УПФУ в м.Лисичанську Луганської області за доводами апеляційної скарги, які аналогічні запереченням відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, розглядутим судом першої інстанції, не доведена наявність підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову, з урахуванням вихідних днів 18-19 травня, складено 20 травня 2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

А.В. Яресько