Справа № 128/530/19

РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей , -

УСТАНОВИВ:

04.03.2019 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

25.03.2019 року судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та судом вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження.

Свій позов, позивач обґрунтовує тим, що 5 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Згодом на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2007 року даний шлюб було розірвано. Однак, незважаючи на розірвання шлюбу в судових органах, вони з відповідачем продовжували проживати та підтримувати фактичні шлюбні відносини.

11 квітня 2013 року вони знову зареєстрували в шлюб у виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №11.

Від спільного проживання у шлюбі мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею, позивачкою по справі.

Однак, як зазначає позивач в своїй заяві, в подальшому сімейне життя у них з чоловіком не склалося. Їх сімейні стосунки почали погіршуватися, між ними почали виникати непорозуміння, сварки, скандали, оскільки мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Все це відбувається протягом тривалого часу.

Вказує, що їх сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально, в зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Крім того, зазначає, що відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей відмовляється, хоч сам є працездатного віку, працює, інших утриманців не має, тому на думку позивача може сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

За вказаних обставин, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, починаючи з моменту подання до суду позову і до досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони по справі 5 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у виконкомі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

На підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2007 року даний шлюб було розірвано ( а.с.9). Однак, незважаючи на розірвання шлюбу в судових органах, подружжя ОСОБА_5 продовжували проживати разом.

11 квітня 2013 року вони знову зареєстрували в шлюб у виконавчому комітеті Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 ( а.с.3).

Від спільного проживання у шлюбі мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, серія НОМЕР_2 від 01.07.2003 року та відповідно серія НОМЕР_3 від 07.05.2013 року ( а.с.4,5).

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з позивачем, що підтверджується, довідкою, виданою виконкомом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 18.02.2019 №595 (а.с.10).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є працездатного віку, зі слів позивача є не особою з інвалідністю, визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Тому, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, до досягнення дітьми повноліття .

Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 04.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

В порядку ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовну позивача, яка звільнена від сплати судового збору, судові витрати в розмірі 768,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код № НОМЕР_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання двох дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, починаючи з 04.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць -допустити до негайного виконання.

Судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 (сорок) копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Ганкіна