Провадження № 2/742/842/19
Єдиний унікальний № 742/1833/19

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В. , розглянувши питання можливості відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» про оплату часу вимушеного прогулу та зміну дати і формулювання причин звільнення,
ВСТАНОВИВ :
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» про оплату часу вимушеного прогулу та зміну дати і формулювання причин звільнення.
Вивчивши позовну заяву та долучені до неї матеріали суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).
Відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.
Ураховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 заявлено дві вимоги, а саме вимога про стягнення оплати за час вимушеного прогулу в розмірі 244 598,97 грн. вимога майнового характеру, та вимога про зміну дати і формулювання причин звільнення вимога немайнового характеру , то останньому необхідно сплатити судовий збір за майнову вимогу та за вимогу немайнового характеру.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.
Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.
Отже, ураховуючи характер спору, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання позову у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 2445,99 грн. (244 598,97( ціна позову) грн. х 1%) та за вимогу немайнового характеру,- про зміну дати і формулювання причин звільнення у розмірі 768,40 грн. (1921грн х 0,4).
За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, з наданням заявнику строку для усунення вищезазначених недоліків.
Керуючись ст.ст.185,353 ЦПК України,
ухвалив :
позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» про оплату часу вимушеного прогулу та зміну дати і формулювання причин звільнення залишити без руху.
Запропонувати заявнику протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки.
Копію ухвали направити ОСОБА_1 .
Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.
Ухвала в частині визначеного розміру судового збору може бути оскаржена до Чернігівського апеляційноо суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя А.В.Ковленко