Головуючий суду 1 інстанції - Шевченко О.В.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/9508/18
Провадження № 22-ц/810/355/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Єрмакова Ю.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє через представника ОСОБА_4

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року постановленого судом у складі судді Шевченко О.В.

у цивільні справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_7 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19 лютого 2018 року відносини подружжя припинені, позивач не згодна на примирення. Спір про поділ майна, що є спільною власністю відсутній. Щодо визначення місця проживання дитини зазначено, що дитина залишається жити з позивачем. У зв`язку з викладеним просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_7 та ОСОБА_9

РішеннямЛисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зареєстрований 14 вересня 2007 року відділом ДРАЦС Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 589.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_9 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 05 лютого 2019 року на час наданого судом сторонам строку для примирення, відповідач виїхав за межи України до Польщі, але не з метою невикористання наданого строку для примирення або неможливості примирення сторін та збереження шлюбу, а саме в інтересах сім`ї - на оплачувану роботу з метою заробляти грошові кошти на утримання сім`ї - дружини позивача та їх спільної дитини.

Відповідач був сповіщений про призначене судове засідання на 08-00 годину 28 лютого 2019 року та надав своєму представнику доручення подати до суду 1-ї інстанції клопотання про перенесення цього судового засідання. 27 лютого 2019 року представником відповідача подана до Лисичанського міського суду заява про перенесення судового засідання на строк не раніше 15 квітня 2019 року. Представник відповідача у судовому засіданні неодноразово стверджував про неможливість розгляду справи без участі відповідача. Жодна з викладених позивачем у позові та у судовому засіданні обставин не підтверджені жодним належним, допустимим, достатнім доказом. Суд першої інстанції ухвалив рішення по суті справи без участі відповідача у судовому засіданні, не повідомленого про розгляд справи 19 березня 2019 року.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання скаржник ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, про місце та час судового засіданні повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання ОСОБА_7 не з`явилася про місце та час судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України були повно і всебічно досліджені обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Від спільного шлюбу мають доньку - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами у справі припинені у лютому 2018 року. В подальшому збереження шлюбу між сторонами не можливе.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, як що це не суперечить моральним засадам суспільства.

Звертаючись до суду позивачка в позовній заяві вказала, що на примирення вона не згодна.

Відповідач ОСОБА_9 28.01.2019 року надав суду заяву про надання строку для примирення (а.с.23).

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 28 січня 2019 року надано ОСОБА_7 та ОСОБА_11 строк для примирення один місяць.

Після спливу вказаного строку від учасників справи не надійшло будь-яких доказів того, що сторони примирилися та бажають зберегти сім`ю.

28.02.2019 року ОСОБА_7 на адресу суду надала заяву, в якій зазначила, що сторонам судом надавався строк для примирення, позивач його не використав, на примирення не згодна та просить суд розірвати шлюб

За таких обставин посилання скаржника на те, що суд ухвалив рішення без встановлення всіх обставин справи не заслуговують уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення вимог ЦПК України розглянув справу без повідомлення відповідача не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи інтереси відповідача ОСОБА_12 у суді першої інстанції представляв його представник ОСОБА_13 (а.с.30). Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 28 лютого 2019 року судом поновлено провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 18 березня 2019 року. Представник скаржника був повідомлений про місце та час судового засідання, що підтверджується його розпискою про отримання судової повістки (ап.с.39). 18 березня 2019 року у судовому засіданні приймав участь представник скаржника, судовий розгляд справи було відкладено на 19 березня 2019 року. 19 березня 2019 року представник відповідача ОСОБА_13 приймав участь у судовому засіданні та представляв інтереси скаржника.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Оскільки представник скаржника був повідомлений про місце та час судового засідання, яке призначено на 19 березня 2019 року на 10 год. 30 хвилин і представник скаржника особисто приймав участь у судовому засіданні, то колегія суддів вважає, що скаржник ОСОБА_9 про місце та час судового засідання повідомлений належним чином і його права та інтереси представляв повноважний представник.

Посилання скаржника на те, що суд здійснив втручання у особисте життя відповідача не знайшло свого підтвердження і спростовується матеріалами справи.

Ураховуючи те, що спір по суті судом першої інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє через представника - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: