Справа № 210/5477/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 лютого 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на відпуск теплової енергії, -
Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №531 від 13.12.2017 року, квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, переведено у нежитлову (а.с.7).

КПТМ «Криворіжтепломережа» шляхом поштового зв'язку на адресу ОСОБА_1 надіслало два примірники Договору на постачання теплової енергії №11661 від 17.07.2018 року, які повернулись на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9-11).

Згідно акту, наданого позивачем, в опалювальному сезоні 2017-2018 р.р. до житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить відповідачеві, подавалось теплопостачання (а.с.12,13).

Із зазначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору став факт укладення договору на відпуск теплової енергії.

Так, стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу (акти цивільного законодавства і договір) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із аналізу зазначених правових норм слідує, що вони регулюють правовідносини з укладення договору та закріплюють визначення про свободу договору, згідно чого ніхто не може бути примушений до укладення договору без його волевиявлення, що передбачається і статтею 203 ЦК України, відповідно до положень якої волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

При цьому, позивач посилаючись на загальні норми Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією щодо обов'язку споживача теплової енергії своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії суперечить спеціальним нормам ЦК наведеним вище.

Разом з тим, зі змісту ст.ст. 11 та 15 ЦК України випливає, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення або визнання порушених чи оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у ст. 16 ЦК України.

У зв'язку з цим є підстави стверджувати, що власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, який частіше за все прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Із вищевикладеного можливо зробити висновок, що позивач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за теплопостачання у разі надання ним відповідних послуг, однак таких позовних вимог позивач не заявляв.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 203, 626-628 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на відпуск теплової енергії відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Попов.