Провадження № 2-др/761/31/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в ухваленні додаткового рішення

03 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Будівельний холдинг» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Будівельний холдинг» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття.

У вказаній заяві вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2018 року було стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 22 252,80 грн. та судовий збір у сумі 640,00 грн. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2018 року змінено та зменшено суму стягнення з 22 252,80 грн. до 5 915,00 грн. Проте, у відповідності до позовних вимог, позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., проте, судом під час ухвалення рішення не повністю вирішено питання стягнення судових витрат, а саме, витрат на правову допомогу. Тому, позивач просив суд ухвалити додаткове рішення у справі, в якій стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

У судове засіданні позивач не з`явився, але надіслав заяву, у якій повідомив, що не зможе за станом здоров`я з`явитися до суду, але заяву про ухвалення додаткового рішення просив задовольнити.

Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, але надіслав відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просив відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України).

В силу вимог ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви.

Суд повно та всебічно вививши матеріали вищезазначеної справи вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріально-будівельний холдинг» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» на користь ОСОБА_1 кошти матеріальної шкоди в сумі 22 252 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18 .06.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2018 року змінено, зменшивши суму матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 з 22 252, грн. 80 коп. до 5 915 грн. 00 коп. У іншій частині рішення залишено без змін.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 3 ч.1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте, в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, умовами угоди між позивачем та його представником не передбачено конкретного розміру витрат на правову допомогу, а вказано, що обсяг наданих послуг, в тому числі кількість затрачених годин, і загальний розмір винагодори за надані послуги сторони фіксують в актах виконаних робіт, що повинні бути укладені у письмовій формі та підписані уповноваженим представниками сторін, а також те, що сторони за взаємною згодою можуть змінювати порядок і строки оплати послуг. Позивачем не надано доказів суду щодо вартості кожної наданої послуги і виконаних робіт, що сплачена або підлягає сплаті відповідачем, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а складність справи, кількість судових розглядів та предмет спору не обумовлює необхідність стягнення таких сум коштів, що зазначено у заяві. Зворотнього суду доведено не було. Відтак, заява про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Будівельний холдинг» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст ухвали складено 03.10.2019 р.