Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-200/2004 (4-с/127/119/17)

провадження № 61-16056св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал Олександр Олександрович,

заінтересована особа - начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевська Ірина Ігорівна ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року у складі судді Бессараб Н. М. та постанову апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮ України) Канцедала О . О., заінтересована особі - начальник ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Ярушевська І. І .

Вимоги обґрунтовував тим, що 19 травня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчий лист на виконання ухвали від 21 квітня 2017 року у справі за його ( ОСОБА_1 ) скаргою на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - УДВС ГТУЮ у місті Києві) ОСОБА_2

08 червня 2017 року старший державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Канцедал О. О. повернув йому вищевказаний виконавчий документ без прийняття до виконання, посилаючись на те, що він не підвідомчий ВПВР Департаменту ДВС МЮ України.

Зазначав, що боржником у виконавчому листі є найвища посадова особа в системі органів ДВС міста Києва, тому виконати судове рішення від 21 квітня 2017 року повинен саме ВПВР Департаменту ДВС МЮ України.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 , уточнивши вимоги, просив визнати неправомірними дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Канцедала О. О. щодо повернення виконавчого листа від 19 травня 2017 року № 127/2-200/2004.

Короткий зміст ухвали та постанови судів попередніх інстанцій

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суди зробили висновки про те, що повертаючи ОСОБА_1 виконавчий документ без прийняття до виконання, старший державний виконавець Канцедал О. О. діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, оскільки виконавчий лист 127/2-200/2004, виданий 15 травня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, не підвідомчий ВПВР Департаменту ДВС МЮ України.

Короткий зміст касаційної скарги

У квітні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій її він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити вимоги його скарги.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особа, яка подала касаційну скаргу

Вважає оскаржені судові рішення незаконними, оскільки суди попередніх інстанцій безпідставно не залучили до участі у справі боржника - начальника УДВС ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_2

Апеляційний суд помилково послався на те, що 20 червня 2017 року була скасована ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року, оскільки в указаний день були розглянуті дві його скарги та в апеляційному порядку скасованою є інша ухвала суду першої інстанції від 21 квітня 2017 року.

Крім того, враховуючи очевидний конфлікт інтересів, УДВС ГТУЮ у місті Києві не могло виконувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року щодо визнання бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_2 протиправною та зобов`язання його здійснити контроль за діями державного виконавця Заєць Т. І.

На переконання заявника, саме ВПВР Департаменту ДВС МЮ України повинен був відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 127/2-200/2004.

Обставини справи

Суди встановили, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року визнано протиправною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_2 щодо відсутності контролю за законністю дій державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у місті Києві Бялого М. Г. та зобов`язано його здійснити контроль за діями останнього, вжити адміністративні заходи, про що проінформувати суд і скаржника в термін, передбачений статтею 389 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення указаної ухвали). Зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Заєць Т. І. негайно вжити дії щодо виконання рішення Замостянського районного суду міста Вінниці від 01 березня 2004 року.

19 травня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчий лист на виконання вищевказаної ухвали.

Повідомленням старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Канцедала О. О. від 08 червня 2017 року зазначений виконавчий документ повернутий стягувачу без прийняття до виконання з підстав, передбачених пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з непідвідомчістю його ВПВР Департаменту ДВС МЮ України.

Вважаючи такі дії державного виконавця неправомірними, ОСОБА_1. подав до суду дану скаргу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що ВПВР Департаменту ДВС МЮ України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Установивши, що виконавчий лист № 127/2-200/2004, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 19 травня 2017 року, не підвідомчий ВПВР Департаменту ДВС МЮ України, суди зробили обґрунтовані висновки про відсутність підстав для визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Канцедала О. О. щодо повернення такого виконавчого документа стягувачу.

Колегія відхиляє посилання в касаційній скарзі на те, що оскаржені судові рішення є незаконними у зв`язку з незалученням до участі у даній справі боржника.

Сама по собі обставина розгляду справи без залучення боржника - начальника УДВС ГТУЮ у місті Києві ОСОБА_2 не є тим порушенням норм процесуального права, яке дає підстави для скасування правильного по суті судового рішення.

Сам боржник ОСОБА_2 рішення не оскаржив.

Аргументи заявника про неврахування старшим державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Канцедалом О. О. конфлікту інтересів у разі виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року УДВС ГТУЮ у місті Києві були предметом дослідження апеляційного суду, який виклав детальні мотиви їх відхилення.

Інші доводи скарги на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, висновків судів не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко В. І. Крат