КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3340/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у складі судді Малинникова О.Ф.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося у суд із позовом до фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що згідно умов кредитного договору № 012/03-11/195 від 09 червня 2008 року ОСОБА_2 було надано кредит, у розмірі 48906 дол. США, строком до 07 червня 2013 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків 14, 75% річних.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору було укладено договір поруки № 12/03-11/112 від 03 листопада 2009 року, згідно якого ОСОБА_1 виступив поручителем і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань.

Посилаючись на те, що відповідно до умов договору погашення боргу має відбуватися щомісяця із сплатою процентів з кожного місяця, а долученою до позовної заяви довідкою розрахунком підтверджено, що отриманий кредит відповідачі не виплачують за умовами договору, позивач просив стягнути з відповідачів кредитну заборгованість за кредитним договором № 012/03-11/195 від 09 червня 2008 року, у сумі 14844, 48 дол. США, що в еквіваленті на курсом НБУ на дату розрахунку становить 352 877грн.72коп., з яких : 12905, 40 дол. США - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 8041,84 дол. США; 1939,08 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у зв`язку з припиненням договору поруки № 12/03-11/112 від 03 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд розглянув справу за відсутності скаржника, не повідомивши його належним чином про час і місце розгляду справи, причини його неявки в судове засідання не з`ясував, порушив конституційне право скаржника на участь у судовому засіданні, не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести доводи, чим порушив вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Також зазначено, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, при цьому позивач не скористався своїм правом повідомити належним чином скаржника про невиконання боржником свого боргового зобов`язання перед банком або звернутись до скаржника з вимогою про виконання грошових зобов`язань за договором поруки в термін визначений договором та чинним законодавством України.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_2 не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 012/03-11/195 від 09 червня 2008 року, згідно умов якого позичальнику було надано кредит, у розмірі 48906 дол. США, строком до 07 червня 2013 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків 14,75% річних (а.с.12).

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, була укладена додаткова угода № 012/03- 95/1 від 03 листопада 2009 року, з укладенням даної додаткової угоди сторони домовились надати кредитні канікули. Графік погашення кредиту та сплати цих платежів було викладено в новій редакції в додатку №1, який є невід`ємною частиною додаткової угоди (а.с.26-27).

Також була укладена додаткова угода № 012/03-11/195/2 від 21 травня 2010 року, з укладенням даної додаткової угоди сторони домовились надати кредитні канікули, збільшити строк користування кредитом до 07 червня 2016 року та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невід`ємною частиною додаткової угоди (а.с.202-204).

Крім того для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 12/03-11/112 від 03 листопада 2009 року, згідно якого ОСОБА_1 виступив поручителем Відповідача-1 і взяв на зобов`язання перед банком ВАТ «РБ Аваль» відповідати по зобов`язанням ОСОБА_2 , що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі (а.с.22-25).

Згідно п.3.1. договору поруки сторони визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник, виключаючи сплату основного боргу за кредитним договором нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому кредитним договором надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 48906 дол. США на умовах, визначених договором.

З долученого до справи позивачем розрахунку убачається, що станом на 26 листопада 2015 року сума заборгованості становить 14844,48 дол. США, що включає:

заборгованість за кредитом - 12905,40 дол. США;

прострочену заборгованість за кредитом - 8041,84 дол. США;

заборгованість по сплаті відсотків - 1939,08 дол. США (а.с.6-11).

В матеріалах справи містяться копії вимог позивача від 17 вересня 2015 року, направлені на адреси відповідачів (а.с.36, 37).

Задовольняючи позов, районний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідачі, згідно договору взяті на себе зобов`язання не виконали, у передбачений строк борг не повернули, а умови кредитного договору та договору поруки не суперечать законодавству, діючому на час його укладання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи доведено, що кредитодавець надав грошові кошти ФОП ОСОБА_2 , проте останній в порушення умов кредитного договору, належним чином не виконував зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, при цьому позивач не скористався своїм правом повідомити належним чином скаржника про невиконання боржником свого боргового зобов`язання перед банком або звернутись до скаржника з вимогою про виконання грошових зобов`язань за договором поруки в термін визначений договором та чинним законодавством України.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.3.1. договору поруки № 12/03-11/112 від 03 листопада 2009 року сторони визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник, виключаючи сплату основного боргу за кредитним договором нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків(а.с.22-25).

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до поновлення прав позивача.

Між тим, з визначеним судом розміром заборгованості, що підлягає стягненню солідарно з боржників, погодитися неможливо, враховуючи наступне.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно із п.3.7 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення основної заборгованої за кредитом (позичкова заборгованість) у строки, визначені графіком погашення кредитної заборгованості невід`ємний додаток №1 до цього договору) рівними щомісячними платежами, починаючи з першого місяця користування кредитом (або з місяця, наступного за закінченням відстрочки погашення основної суми, у випадку її надання).

Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих процентів № 20780240 в ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 302247, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця шляхом перерахування позичальником коштів платіжним дорученням з поточного рахунку, а у випадку повного погашення кредиту - не пізніше дня такого погашення.

Встановлено, що на виконання умов договору в частині сплати тіла кредиту відповідачем останній платіж, в сумі 250 дол. США було внесено 09 лютого 2015 року (а.с.10).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Зазначена правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року № 6-1455цс17, в якій були встановлені подібні правовідносини, зі змістом якої погодився й Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 61-4560св18.

Проте, вказане не було враховано районним судом при винесенні оскаржуваного рішення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Встановлено, що з позовом у суд кредитор звернувся 21 грудня 2015 року й згідно даних розрахунку заборгованості, шестимісячний строк охоплюється періодом з 21 червня 2015 року по 26 листопада 2015 року (а.с.10,60).

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, з урахуванням заявлених вимог, слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя до збігу шестимісячного строку з моменту пред`явлення позову.

Відповідно до справи, в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів за період з 10 червня 2008 року по 21 червня 2015 року заборгованість не підлягає стягненню з поручителя, остільки в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України в цій частині порука є припиненою.

З урахуванням долученого до справи розрахунку, який узгоджується зі змістом договору та обставинами справи (а.с.6-10), на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню лише з ОСОБА_2 заборгованість, яка виникла станом на 20 червня 2015 року - й становить 4 191,86 дол. США по тілу кредиту та 989,91 дол. США - по відсотках, а також у солідарному порядку - з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з 21 червня 2015 року по 26 листопада 2015 року по тілу кредиту, в сумі 3 849,98 дол. США та 949,17 дол. США. -по відсотках.

Враховуючи вищенаведене, посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, при цьому позивач не скористався своїм правом повідомити належним чином скаржника про невиконання боржником свого боргового зобов`язання перед банком або звернутись до скаржника з вимогою про виконання грошових зобов`язань за договором поруки в термін визначений договором та чинним законодавством України, а тому порука є припиненою у повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, - колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки з урахуванням вищевикладених обставин та положень правової позиції Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1455цс17, порука ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями є припиненою в частині платежів станом на 20 червня 2015 року.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням викладених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні й викладення резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути зФОП ОСОБА_2 на користьПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом у розмірі 4 191,86 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 96 664 грн. 29 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у сумі 989,91 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 20 827 грн. 32 коп.

Стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 3 849,98 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 88 780 грн. 54 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у сумі 949,17 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 21 887 грн. 86 коп.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 4435 грн. 67 коп.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 857 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути зфізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користьпублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом у розмірі 4 191,86 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 96 664 грн. 29 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у сумі 989,91 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 20 827 грн. 32 коп.

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 3 849,98 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 88 780 грн. 54 коп.; заборгованість по сплаті відсотків, у сумі 949,17 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 23 червня 2016 року становить 21 887 грн. 86 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 4435 грн. 67 коп.

Стягнути зОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 857 грн. 50 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: