Справа № 703/359/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 жовтня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а останній в порушення норм закону та умов Договору свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 20 січня 2019 року має заборгованість в розмірі 49942 гривні 96 копійок, в тому числі: заборгованість по кредиту 18946 гривень 54 копійки, заборгованість по відсотках 14576 гривень 21 копійка, заборгованість по пені 13565 гривень 78 копійок, а також штраф: фіксована частина 500 гривень, процентна складова 2354 гривні 43 копійки, звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 49942 гривні 96 копійок та понесені судові витрати.

21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17 вересня 2008 року, зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, учасників якої повідомлено, що розгляд її здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без їх повідомлення (виклику).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлений строк до суду відзив на позов не надала, про причини його неподання суду не повідомила, а тому враховуючи ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват- Банку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12).

Як вбачається з п.2 п.п 5 Умов і Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, клієнт зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання та ін.(а.с. 15).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, частина перша статті 634 ЦК України визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При системному аналізі зазначених норм чинного цивільного законодавства України з врахуванням тих правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що Анкета-заява відповідача разом з умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також тарифами банку, дійсно складають кредитний договір, який вважається укладеним 23 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , оскільки саме в цей день він був ознайомлений із фінансовими умовами надання кредиту у зв`язку з чим до відносин, які склалися між сторонами підлягають застосуванню норми ст.ст. 1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК України (Кредит).

Статтею 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, встановлені договором.

Так ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторони в 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання .

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання .

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи приписи вищезазначених норм ЦК України та положення договору, які погоджені сторонами, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд приходить до висновку про доведеність також позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на їх користь штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 гривень і штрафу (процентна складова - 5% від суми заборгованості) в розмірі 2354 гривні 43 копійки.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання він зобов`язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Проте, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, в розумінні ст. 263 ЦПК України є усталеною судовою практикою, а тому враховується судом.

Враховуючи обов`язок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобов`язання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне.

Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.

З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені відмовити.

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» належить стягнути борг за кредитним договором у розмірі 36377 гривень 18 копійок.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку внатурі.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1921 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути його з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 546, 548, 549, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1049-1050 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 24 липня 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, р/р № НОМЕР_3 , МФО 305299 заборгованість за кредитним договором в розмірі 36377 (тридцять шість тисяч триста сімдесят сім) гривень 18 (вісімнадцять) копійок, судові витрати 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню, а всього 38298 (тридцять вісім тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень 18 (вісімнадцять) копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», р/р № НОМЕР_3 , МФО 305299, місцезнаходження - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 24 липня 2008 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Головуючий О.П.Опалинська