ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11554/18

Головуючий у першій інстанції - Литвиненко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/625/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

прізвище судді: ОСОБА_4 ; місце ухвалення рішення: м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 20 лютого 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира по АДРЕСА_2 . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але з 2012 року не проживають, що підтверджується актом від 11.10.2018 року, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 ЦКУ. Відповідач ОСОБА_2 проживає за іншою адресою. Будь-які належні відповідачам речі в квартирі відсутні, комунальні платежі сплачує тільки позивач.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 , оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі з поважних причин через чинення їм перешкод з боку позивача та його дружини. Позивач змінив замки від вхідних дверей та не надає ключі, у результаті чого ОСОБА_2 разом з дітьми була вимушена орендувати за власні кошти помешкання по АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 наполягає на тому, що свідок ОСОБА_5 підтвердила, що відповідач перешкоджає їй користуватися спірним помешканням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що відповідач ОСОБА_3 лише одного разу у 2013 році після конфлікту з матір`ю виявив бажання пожити у квартирі позивача, але на той час позивач проживав з жінкою, то запропонував ОСОБА_3 пожити у квартирі тітки, на що син погодився, все відбулося за їх взаємною згодою. З 2014 року по теперішній час ОСОБА_3 не звертався до позивача з приводу проживання у квартирі. Позивач наполягає на тому, що ключі від квартири він у відповідача не забирав. У 2015 році ОСОБА_3 одружився та проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_5 .

Заслухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою з підстав, передбачених ст.405 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що у 2009 році ОСОБА_2 добровільно виселилася з квартири АДРЕСА_1 , з 2014 року мешкає разом з іншим чоловіком за іншою адресою, доказів на підтвердження того, що вона намагалась вселитись у квартиру, приходила до квартири з речами не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користуватися спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що на час виселення із спірної квартири ОСОБА_3 був малолітньою особою, після досягнення повноліття у 2014 році ОСОБА_3 вживав заходи для проживання в квартирі позивача, але не міг в ній проживати через відмову батька.

З висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 не погоджується апеляційний суд виходячи з наступного.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.4).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6).

Відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 8033 від 16.10.2018 року (а.с.5) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 13.11.2018 року (а.с.21-22).

Відповідно до акту від 11.10.2018 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , не проживають у зв`язку з розлученням та зміною місця проживання з 2012 року (а.с.7).

Встановивши, що ОСОБА_2 з 2012 року добровільно виселилася з квартири АДРЕСА_3 , а з 2014 року проживає з іншим чоловіком за іншою адресою, доказів того, що з 2014 по 2018 роки ОСОБА_2 намагалася вселитися у вказану квартиру матеріали справи не містять або доказів про чинення ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 перешкод у проживанні в квартирі матеріали справи не містять, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав її такою, що втратила право користування вказаною квартирою на підставі ст.405 ЦК України.

При цьому, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, не врахував, що з 2012 року ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 виселився з квартири АДРЕСА_7 , корпус АДРЕСА_8 , у 2014 році ОСОБА_3 виповнилося 18 років, доказів того, що з 2014 по 2018 роки ОСОБА_3 намагався вселитися у вказану квартиру матеріали справи не містять, а з 2015 року ОСОБА_3 проживає разом з дружиною за іншою адресою, що свідчить про те, що останній втратив право користування вказаною квартирою на підставі ст.405 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3 з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 . В іншій частині рішення суду першої інстанції належить залишити без змін з вищенаведених підстав.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1409,60 грн. судового збору (352,40 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та та 1057,20 грн. за апеляційний розгляд справи).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді