Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/32225/18

провадження № 61-14923св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що з 10 червня 2000 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року шлюб між ними розірвано.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1 750,00 грн на кожну дитину.

Станом на 01 грудня 2017 року державним виконавцем була розрахована заборгованість за аліментами у сумі 42 559,68 грн.

Зазначив, що з 22 вересня 2016 року по червень 2017 року він перебував на посаді електрика у товаристві з обмеженою відповідальністю « Сільвестр-Буд» та отримував заробітну плату у розмірі 1 500 грн.

З червня по грудень 2017 року він перебував на посаді електрика у товаристві з обмеженою відповідальністю «Остерс» та отримував заробітну плату у сумі 3 300,00 грн.

У період утворення заборгованості, крім дітей, на його утриманні знаходилися непрацездатні батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка тривалий час хворіла на рак та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

У зв`язку з необхідністю брати участь у додаткових витратах на утримання своїх батьків у нього виникла заборгованість за аліментами.

Оскільки заборгованість виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення, відповідно до положень статті 197 СК України просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилася з 15 жовтня 2015 року по 01 грудня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за період з грудня 2015 року по вересень 2016 року у розмірі 17 500,00 грн. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що безробіття позивача та перебування його на обліку в центрі зайнятості як безробітного є суттєвою обставиною, що має істотне значення та дає право для звільнення вказаної особи від сплати заборгованості за аліментами у цей період, яка становить 17 500,00 грн (1750 грн х 10 місяців).

Оскільки відсутні докази витрат, які поніс позивач у зв`язку з хворобою матері, а також докази, які б свідчили про те, що батьки позивача потребували матеріальної допомоги, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від його обов`язку утримувати дітей.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів того, що він ніс матеріальні витрати у зв`язку з хворобою своєї матері, його батьки отримували доходи, які були нижчими за прожитковий мінімум, та за своїм матеріальним становищем потребували матеріальної допомоги, яку він їм фактично надавав. Наведені в позові обставини, не підтверджені відповідними доказами та не можуть слугувати підставами для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 760/32225/18 та витребувано її з Солом`янського районного суду м. Києва.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції врахувавши, що безробіття ОСОБА_1 та перебування його на обліку в центрі зайнятості як безробітного, є суттєвою підставою, що має істотне значення та дає право на звільнення від сплати заборгованості по аліментах з грудня 2015 року по вересень 2016 року у розмірі 17 500,00 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила касаційну скаргу відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін. Указувала, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та є преюдиційним, встановлено, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б свідчили про незадовільний матеріальний стан та стан його здоров`я, а тому відсутні підстави для зменшення заборгованості.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 85 119, 36 грн пені.

Стягнення аліментів з позивача проводиться в межах двох виконавчих проваджень: №51627407, №51545824. Сума заборгованості у розмірі 42 559,68 грн, наведена позивачем у позові, виникла в межах виконавчого провадження №51627407.

Відповідно до довідки Святошинського районного центру зайнятості в м. Києві від 12 жовтня 2016 року, в період з грудня 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітній. Сума державної допомоги, отриманої за цей період, становила 3 472,24 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ВП №51545824 головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Штайка Л. Р. від 20 грудня 2017 року, заборгованість за аліментами на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01 листопада 2016 року становить 21 959,68 грн. Станом на 01 грудень 2017 заборгованість становить 42 559,68 грн.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, що утворилася до 22 вересня 2016 року та частково у розмірі 1 750,00 грн на місяць зі сплати заборгованості, яка утворилася станом на 01 квітня 2017 року.

Підставою вказаного позову ОСОБА_1 зазначав ті обставини, що на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів він був безробітнім та перебував на відповідному обліку у центрі зайнятості, на той час не мав заробітку, крім допомоги по безробіттю, а тому утворилась заборгованість.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, з 1 750,00 грн на кожну дитину, на 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У решті позову відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що ОСОБА_1 не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська