Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 185/4749/17

провадження № 61-40492св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у складі судді Головіна В. О. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що 01 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, а 20 серпня 2013 року за рішенням суду шлюб було розірвано. У шлюбі у них 16 вересня 2008 року народилася дочка ОСОБА_5, яка проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Оскільки матеріальної допомоги ОСОБА_4 добровільно не надає, просила суд ухвалити рішення про стягнення з останнього аліментів на утримання дочки у розмірі

1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) щомісячно. При цьому судом враховано, що відповідач працює в поліції, його заробітна плата складає вісім тисяч гривень на місяць, одружений з 29 серпня 2014 року, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина отримує державну допомогу на дитину у розмірі 860 гривень на місяць.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року змінено.

Зменшено розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Компенсовано ОСОБА_4 за рахунок держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції, при вирішенні спору по суті, не в повному обсязі з'ясовано обставини справи, внаслідок чого допущено неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для зміни рішення. При цьому апеляційний суд послався на те, що визначаючи аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції не врахував той факт, що у відповідача є друга дитина, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частин від усіх видів доходів (заробітку), але не менше п'ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила змінити рішення суду та стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Касаційна скарга мотивована тим, що підстав для зміни розміру аліментів з

1/4 частини до 1/6 частин від усіх видів доходів (заробітку) відповідача у суду апеляційної інстанції не було, зважаючи на те, що стягнень за виконавчими документами відповідач не має. Крім того, відповідач визнав, що після розірвання їх шлюбу відповідач придбав у власність трикімнатну квартиру, що свідчить про достатній рівень його матеріального забезпечення та про його можливість забезпечувати достатній для їхньої дитини рівень життя, й сплачувати на утримання дитини 1/4 частину його заробітку (доходу) щомісячно.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зазначену цивільну справу.

У липні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину призначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 01 грудня 2007 року було зареєстровано шлюб (а. с. 6).

20 серпня 2013 року за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано (а. с. 5).

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 4).

ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_2 та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дитини ОСОБА_4 не надає.

ОСОБА_2 не працює і не має заробітної плати. Згідно довідки Дніпропетровського відділення карате України, ОСОБА_2 працює тренером дитячих груп на громадських засадах на безоплатній основі (а. с. 48).

ОСОБА_4 працює в поліції, його заробітна плата складає 8 000 грн на місяць. ОСОБА_4 одружений з 29 серпня 2014 року, має неповнолітню дитину

ІНФОРМАЦІЯ_3. Його дружина отримує державну допомогу на дитину у розмірі 860 грн на місяць (а. с. 30, 31, 33).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) щомісячно. При цьому судом враховано, що відповідач працює в поліції, його заробітна плата складає 8 000 грн на місяць, одружений з 29 серпня 2014 року, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина отримує державну допомогу на дитину у розмірі

860 грн на місяць.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду дійшов необґрунтованого висновку про те, що при визначенні розмірі аліментів на неповнолітню дитину судом першої інстанції не було враховано, що відповідач має неповнолітню дитину, оскільки зазначені обставини не узгоджуються з встановленими судом обставинами та висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, при якому районний суд при визначені розміру аліментів послався на наявність у відповідача дитини. При цьому апеляційний суд не послався на докази про наявність стягнень з відповідача за виконавчими документами, які б підлягали врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання дитини за заявленим позовом, а фактично змінив правильно визначений районним судом розмір аліментів поза встановленим СК України порядком зміни розміру аліментів, яким, за наявності правових підстав, можуть скористатися сторони, заявивши при цьому відповідний позов.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення у справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеного спору.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційнускаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року скасувати, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н.Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович