Справа № 182/9886/18
Провадження № 2/0182/878/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.02.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступне.

23 жовтня 2008 року помер ОСОБА_3, який при житті заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Нікополь, вул.Пирогова, буд.14, який належав останньому, згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 16 травня 1956 року та акту прийомки житлового будинку в експлуатацію від 15 вересня 1980 року. Спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла його дружина ОСОБА_4, яка була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем до дня його смерті. При житті ОСОБА_4 зазначену спадщину на своє імя не переоформила. 16 квітня 2018 року ОСОБА_4 померла. При житті вона залишила заповіт від 26 квітня 2013 року, відповідно до якого все своє майно, що буде належить їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також те, на що вона за законом буде мати право, а також усі права і обовязки на це майно заповідала їй. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Нікополь, вул.Пирогова, буд.14, який остання фактично прийняла у спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є вона - за заповітом та онука померлої ОСОБА_2 - за законом. Вона своєчасно звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 16 квітня 2018 року, але 16 жовтня 2018 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок №14 по вул.Пирогова в м.Нікополі, а саме - в наявності у спадкоємиці тільки перший аркуш договору, інші аркуші не збереглись. Крім того, згідно відповіді КП МБТІ № 2084 від 02 листопада 2018 року, житловий будинок з надвірними будівлями № 14 по вул.Пирогова в м.Нікополі за ОСОБА_3 не зареєстровано. З огляду на правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, власник, отримавши договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 16 травня 1956 року та акт прийомки житлового будинку в експлуатацію від 15 вересня 1980 року, не зареєстрував зазначені документи в КП НМБТІ. Вона прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, доглядає за вказаною спадщиною і вважає, що, відповідно до діючого законодавства, має цілком законне право на оформлення за нею спадкових прав. Однак, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок та відсутності реєстрації правовстановлюючих документів в КП НМБТІ, не має змоги оформити спадок на своє імя, тому вимушена звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, відповідачка проти задоволення позову не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно до ч.2 ст.1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.1,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Гарантії здійснення прав володіння, користування та розпорядження майном, їх захист також регламентовано ст.41 Конституції України, відповідно до якої громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об»єктами права державної та комунальної власності, відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.10.2008 року помер ОСОБА_3 (а.с.5, 94), який при житті заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Нікополь, вул.Пирогова, буд.14, який належав останньому, згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 16.05.1956 року (а.с.8-9) та акту прийомки житлового будинку в експлуатацію від 15.09.1980 року (а.с.10-14). Спадщину після смерті ОСОБА_3 фактично прийняла його дружина ОСОБА_4 (а.с.17), яка була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем до дня його смерті. При житті ОСОБА_4 зазначену спадщину на своє імя не переоформила. 16.04.2018 року ОСОБА_4 померла (а.с.4, 96). При житті вона залишила заповіт від 26.04.2013 року, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачці по справі (а.с.59-92). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м.Нікополь, вул.Пирогова, буд.14, який ОСОБА_4 фактично прийняла у спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивачка по справі - за заповітом та відповідачка - онука померлої ОСОБА_2 - за законом. Позивачка своєчасно звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 16.04.2018 року, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15). Крім того, згідно відповіді КП МБТІ № 2084 від 02 листопада 2018 року, житловий будинок з надвірними будівлями № 14 по вул.Пирогова в м.Нікополі за ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с.7). Таким чином, ОСОБА_3, отримавши договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 16.05.1956 року та акт прийомки житлового будинку в експлуатацію від 15.09.1980 року, не зареєстрував зазначені документи в КП НМБТІ. Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 фактично та доглядає за вказаною спадщиною. Відповідачка по справі на спадщину не претендує.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Нікополь, вул.Пирогова, буд.14 (який складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею - 49,6 кв.м.; літньої кухні - сараю (літ.Б); сараю (літ.В); вбиральні (літ.Г); підвалу (літ.Д); № 1-3,1 спорудження, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 16.04.2018 року, яка фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка, ОСОБА_3, померлого 23.10.2008 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5