Справа № 182/6353/18
Провадження № 2/0182/102/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого-судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_10

відповідача - ОСОБА_2 .

представника третьої особи - Світанько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , третя особа - Нікопольський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2018 року виконавчий комітет Нікопольської міської ради в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Нікопольський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 2-4), посилаючись на наступні обставини.

Батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 помер.

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 8 лютого 2018 року перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах з підстав ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 із дітьми фактично перебуває за адресою : АДРЕСА_1 , але вищезазначена адрес не є постійним місцем проживання родини. ОСОБА_2 не працює, характеризується негативно, свої обов`язки по вихованню дітей не виконує, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Дітей неодноразово залишала без нагляду, розвитком, лікуванням, фізичним та духовним розвитком дітей не займається.

Таким чином, діти зростають без материнського тепла і ласки, в умовах негативного емоційно-психологічного мікроклімату.

За інформацією, наданою адміністрацією Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4» ОСОБА_2 відвідувала школу один раз- у вересні 2017 року., шкільним життям дітей не цікавиться, діти мають не охайний вигляд та пропускають виховальний заклад.

Проведені службою у справах дітей Нікопольської міської ради профілактичні та роз`яснювальні бесіди наслідків не надали.

Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дітей.

Враховуючи, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню своїх дітей, не здійснює належного догляду, схильна до вживання алкоголю та бродяжництва, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь опікуна або дитячого закладу, де буде знаходиться дитина, щомісяця, починаючи з 28.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття та передати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду від 07.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 25.10.2018 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 05.12.2018 року о 14.00 год.

Представник позивача, Городничий О.Л., який діє на підставі довіреності № 107/18 від 05.01.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, пояснила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, на сьогодні, має роботу та в найближчий час відшукає житло для постійого її проживання та дітей.

Представник Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Світанько Т.В. , яка діє на підставі довіреності № 740 від 24.10.2018 року , в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивача.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача ОСОБА_10 , відповідача, представника третьої особи Світанько Т.В. , свідка ОСОБА_11 вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч.1 ст.12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 74).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 помер (а.с. 9).

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 8 лютого 2018 року перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Нікопольської міської ради з підстав ухилення матері від виконання батьківських обов`язків (а.с. 27).

Інформаційним листом № 58 від 21.02.2018 року директор Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 4» В.І. Скрипник, довів до відома службу у справах дітей, що ОСОБА_2 , яка є матір`ю учнів їх школи, перестала цікавитись шкільним життям дітей, діти мають неохайний вигляд, мають пропуски, мати в свою чергу школу відвідувала одного разу - у вересні 2017 року (а.с. 11).

Згідно характеристики класного керівника ОСОБА_18, ОСОБА_13 є учнем першого класу. Мати не цікавиться навчанням дитини, не відвідує школу, батьківські збори (а.с. 14). Також, згідно характеристики класного керівника ОСОБА_19 , мати ОСОБА_16 , ОСОБА_2 , престала цікавитися шкільним життям доньки, дитина має неохайний вигляд (а.с. 15).

Позивач із дітьми не має постійного місця проживання. На момент взяття дітей на облік, родина фактично проживала за адресою : АДРЕСА_1 . Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов від 14.02.2018 року , 01.03.2018 року, за вищезазначеною адресою, посвідчених начальником служби у справах дітей Н.Б. Горболіс, встановлено, що для виховання, розвитку, навчання та проживання дітей створені посередні умови (а.с. 17).

Доводи відповідачки щодо належного створення умов для проживання малолітнім дітям, судом не приймаються до уваги, оскільки судом не добуто доказів щодо наявності постійного місця проживання ОСОБА_2 та її дітей.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріали справи містять звернення на урядову гарячу лінію 1545 сусідів родини, які звернулися з інформацією, що ОСОБА_2 та її співмешканець - ОСОБА_17 на неналежному рівні займаються вихованням дітей, не вживають заходів щодо забезпечення їх життєво необхідними речами (а.с. 21, 22-зворот).

Із пояснень сусідів (а.с. 24, 25), наданих Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області полковнику поліції Кравцову, вбачається, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не здійснює догляд за дітьми, веде бродяжий спосіб життя, діти неохайні та брудні.

Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 609 від 22 серпня 2018 року , малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 негайно відібрані із подальшим влаштуванням до благодійного фонду «Від щирого серця» (а.с. 27, 53).

Наймане житло по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 покинула, залишивши дитячі речі. Заборгованість за житлово- комунальні послуги не сплачена (а.с. 56).

Проведені службою у справах дітей Нікопольської міської ради профілактичних та роз`яснювальних бесіди наслідків не надали.

Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 28 від 22.08.2018 року затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , складений начальником служби у справах дітей Нікопольської міської ради Н.Б. Горболіс (а.с. 28, 29-30).

Факти, які б перешкоджали ОСОБА_2 виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до її дітей, не зафіксовані.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили факт не виконання ОСОБА_2 своїй батьківських обов`язків щодо її малолітніх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я своїх дітей, свідомо, злісно нехтує батьківськими обов`язками щодо їх виховання та матеріального утримання, не захищає їх права та інтереси, не дбає про здоров`я дітей. З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком служби у справах дітей Нікопольської міської ради Н .Б . Горболіс від 22.08.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Згідно довідки, посвідченої ТОВ «АйТемс 09» від 29 березня 2019 року , ОСОБА_2 працює в ТОВ «АйТемс 09» охоронцем з 28.03.2019 року (а.с. 57).

Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року (заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини», N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та «Зоммерфельд проти Німеччини», [GC], № 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII).

Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції», № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» [GC], № 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини», № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки», № 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки», № 23499/06, № 57, від 21 червня 2007 року).

З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу «К. А. проти Фінляндії», № 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу «Мозер проти Австрії», № 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61).

Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: «Шульц проти Польщі», № 50510/99, від 08 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини», № 5496/04 від 20 березня 2007 року; та «Полашек проти Чеської Республіки», № 31885/05 від 08 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97).

Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Окрім того, суд має виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, і як наслідок необхідність застосування до неї на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дітей.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням викладеного, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь опікуна або дитячого закладу, де буде знаходиться дитина, щомісяця, починаючи з 28.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. з позовних вимог про позбавлення батьківських прав та у розмірі 768 грн. 40 коп. з позовних вимог про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81,82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 164 -167, 182 СК України, ч.1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ІУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позов Виконавчого комітету Нікопольської міської ради в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , третя особа - Нікопольський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , що народилася у м. Кілья Одеської області, зареєстрована за адресою - АДРЕСА_4 ) відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , що народилася у м. Кілья Одеської області, зареєстрована за адресою - АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь опікуна або дитячого закладу, де буде знаходиться дитина, щомісяця, починаючи з 28.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Передати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29.05.2019 року.

Суддя: О. В. Рунчева