Справа № 203/34/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - Астахової Д . О .

представника третьої особи - Шевченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Центральний районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді м.Дніпра, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в Управлінні-службі у справах дітей Центральної районної у м.Дніпрі ради на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, за категорією «проживання дитини в сім?ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків». Згідно повідомлення Центрального районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України зі слів матері. Посилаючись на те, що відповідачка не здійснює належного догляду за дитиною, не займається її вихованням, не контролює її навчання, внаслідок чого дитина не відвідує школу, окрім того, дитина знаходиться на диспансерному обліку у невролога та ендокринолога, вона є інвалідом, проте відповідачка ігнорує потребу надання медичної допомоги дитині та підтвердження її інвалідності, невжиття відповідних заходів після неодноразового проведення роз`яснювальних робіт, позивач просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, а також накласти заборону на відчуження житла дитини.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи позов підтримали та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка на неодноразові виклики до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.

В зв`язку з цим, з урахуванням думки представника позивача, судом у відповідності до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно повідомлення Центрального районного у м.Дніпрі відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відомості про батька дитини в актовий запис внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідачка разом із дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки КЗ «ДЦПМСД №1» від 18.07.2018 року вбачається, що дитина перебуває на диспансерному обліку у невролога та ендокринолога з приводу: посттравматична невропатія середнього нерва в правій руці, в`ялий парез верхньої кінцівки. Дифузний нетоксичний зоб І ст. Мати дитини рекомендацій лікарів не дотримується, знаходиться на «Д» обліку у лікаря психіатра. Медичний заклад дитина відвідує з бабусею.

Згідно характеристики, наданої з КЗО «Середня загальноосвітня школа №62» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 навчається в цьому закладі з 04.09.2017 року, за період навчання відвідала школу всього 11 днів. Жодних документів, які виправдовують відсутність дитини на уроках, закладу не надані. Мати на дзвінки класного керівника не відповідає, пояснень щодо відсутності доньки не надає, навчанням не цікавиться, батьківські збори не відвідує.

Згідно характеристики, наданої з КЗО «ВСЗШ №31» ДМР, ОСОБА_3 навчається у цьому закладі з вересня 2018 року. За час навчання зарекомендувала себе як учениця із середнім рівнем знань. Бажання навчатись у дитини відсутнє, до навчання ставиться безвідповідально, має багато пропусків занять без поважних причин. Мати дитини учбовим процесом не цікавиться, зв?язок зі школою не підтримує.

Згідно листів Центрального районного центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді м.Дніпра вбачається, що фахівцями центру неодноразово здійснювались виходи за адресою реєстрації дитини ОСОБА_3 з метою проведення профілактичних бесід та надання рекомендацій матері дитини - ОСОБА_4 - по вихованню доньки, контролю за її навчанням, а також роз?яснення про обов?язкове відвідування донькою навчального закладу. Під час здійснення соціального супроводу фахівцями центру дитина агресивно реагувала на допомогу фахівців, до навчання у школі не повернулась, від допомоги фахівців із соціальної роботи центру та психологом центру відмовилась, у зв?язку з чим мета соціального супроводу не була виконана та родина була знята з соціального супроводу. Під час здійснення моніторингових виходів у сім?ю ОСОБА_4 від спілкування із фахівцями центру категорично відмовилась, агресивно реагувала на останніх, згоду на отримання нею та дитиною соціальних послуг та обробку персональних даних своїх та дитини не надала.

Відповідно до висновку виконкому Центральної районної у м.Дніпрі ради №16/579 від 12.12.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та понов-лення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного медичного догляду; після взяття сім`ї відповідачки на облік та проведення профілактичних бесід, остання категорично відмовилась від підтримки спеціалістів соціальної роботи, будь-яких заходів щодо здобуття її донькою повної загальної середньої освіти, яка є обов?язковою, не вжила, ставлення до виховання дитини та її належного розвитку не змінила, належний догляд за здоров?ям дитини-інваліда не забезпечила, відповідні рекомендації соціальних служб не виконувала.

З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідачки до питання виховання дитини, її навчання, лікування, суд вважає, що наразі наявні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідачки баткьівських прав.

В зв`язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню.

При цьому, позбавлення відповідачки баткьівських прав не позбавляє останню в подальшому можливості поновити відповідні права в порядку, передбаченому ст.169 СК України, в разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

В зв`язку з цим, а також враховуючи положення ст.ст.180-183,191 СК України, слід задовольнити і позовні вимоги органу опіки та піклування в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.01.2019 року (дня подання позову) та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захис-ту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно п.3 ч.3 ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частиною 4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Відповідно до ч.3 ст.25 вказаного Закону у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.

Як було зазначено вище, відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідачка разом із дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

А тому, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових прав дитини, слід накласти заборону на відчуження житла, в якому дитини проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди відповідного органу опіки та піклування та до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави також слід стягнути судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150,151,152,164,165,248 СК України, ст.ст.12,17,25 Закону України «Про охорону дитинства», ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.71 ЖК України, ст.ст.4,5,10,11,12,76-80,141,200,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Центральний районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді м.Дніпра, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь та утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

Накласти заборону на відчуження житла малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди відповідного органу опіки та піклування та до досягнення дитиною повноліття, про що повідомити П`яту Дніпровську державну нотаріальну контору за місцем знаходження житла.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак