Постанова

Іменем України

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/6999/16-ц

провадження № 61-28963св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року у складі судді Юзькової О. Л., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л.Д., Поліщук Н.В.

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що він придбав у 2004 році земельну ділянку в садовому товаристві «Десенка» (далі - СТ «Десенка») за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазім`є. Голова правління СТ «Десенка» ОСОБА_2 не визнавав його членство у кооперативі та знеструмлював земельну ділянку. 22 серпня 2014 року за тиждень до звітньо-виборчих зборів СТ « Десенка`ОСОБА_2 розповсюдив інформаційний лист між членами садового товариства, розклеївши його майже на кожній електричній опорі в СТ «Десенка» та на інформаційній дошці біля будинку правління СТ «Десенка», в якому зазначивнедостовірну інформаціюпро те, що ОСОБА_3 не являється членом СТ «Десенка», а також про те, що він неодноразово погрожував спалити будинок голови СТ «Десенка» та обіцяв зґвалтувати неприродним шляхом члена правління СТ «Десенка». ОСОБА_3 просив суд визнати інформацію, викладену у пункті 4 інформаційного листа членам СТ «Десенка» від 22 серпня 2014 року, який підписав і поширив ОСОБА_2 , недостовірною; зобов`язатиОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з ОСОБА_2 на його користь в якості компенсації моральної шкоди 200 тис. грн.

В подальшому в судовому засіданні позивач зменшив та уточнив вимоги та остаточно просив суд визнати інформацію, викладену у пункті 4 інформаційного листа членам СТ «Десенка» від 22 серпня 2014 року, який підписав і поширив ОСОБА_2 , недостовірною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недостовірною інформацію щодо ОСОБА_3 , викладену у пункті 4 інформаційного листа членам СТ «Десенка» від 22 серпня 2014 року, підписаного ОСОБА_2 , а саме інформацію: « Неоднократно угрожал поджечь дом коктейлем молотова председателю садового товарищества, а одного члена правления обещал изнасиловать неестественным способом, если та будет ходить по его искам в виде ответчика. Также уверяет, что у него есть справка от психиатра».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач поширив серед членів СТ «Десенка» недостовірну інформацію про позивача, порушивши право позивача направо на повагу до гідності та честі.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року апеляційні скаргиОСОБА_3 та ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року - залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про те, що викладена у пункті 4 інформаційного листа членам СТ «Десенка» від 22 серпня 2014 року інформація не відповідає загальноприйнятним поняттям й нормам моралі в суспільстві, є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року у частині задоволення позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання інформації недостовірною, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано положення статті 61 ЦПК України 2004 року, оскільки при вирішенні спору між сторонами про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок поширення недостовірної інформації, встановлено, що поширена інформація є оціночними твердженнями і не може бути визнана недостовірною.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 серпня 2014 року голова правління СТ «Десенка» ОСОБА_2 підписав та поширив серед членів товариства інформаційний лист, у якому, зокрема, у пункті 4 виклав наступну інформацію: « ОСОБА_3 - неявляется членом товарищества и с 2007 года непрерывно судится с садовым товариществом, в том числе относительно нежелания установки счетчика с видимым вводам, расширением проездов на садовых улицах, взысканием с товарищества морального вреда сперва на 20 тис. грн, затем три раза по 100 тис. грн. Будучи членом правления Ему будет легче подавать иски в суд на взыскание за нанесенный якобы Ему моральный вред. На данный момент он ходит с рулеткой по уличным проездам и изучает вопрос расширением дорог в судебном порядке за счет земельных участков членов товарищества. Неоднократно угрожал поджечь дом коктейлем молотова председателю садового товариства, а одного члена правления обещал изнасиловать неестественным способом, если та будет ходить по его искам в суд в виде ответчика. Также уверяет, что у него есть справка от психиатра».

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення оскаржуються у частині задоволення позовних вимог, а тому в іншій частині не є предметом касаційного перегляду.

У відповідності до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - насвій вибір.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Надавши оцінку змісту інформації, яка стосується ОСОБА_3 і викладена в інформаційному листі, підписаному і поширеному серед членів товариства головою правління СТ «Десенка» ОСОБА_2 , суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що така інформація не є оціночними судженнями, містить конкретні факти, правдивість яких не доведена. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що поширена відповідачем інформація не відповідає загальноприйнятним поняттям та нормам моралі в суспільстві, та є такою, що порушує особисті немайнові права позивача.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи ОСОБА_2 про те, що при розгляді справи № 761/36411/14-ц за позовом ОСОБА_3 до нього про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок поширення недостовірної інформації, було встановлено обставину про неможливість спростування поширеної інформації, не відповідають дійсним обставинам справи та змісту судових рішень, оскільки предметом розгляду у справі № 761/36411/14-ц були вимоги про відшкодування моральної шкоди, а рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року, відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. Як встановлено ухвалою суду апеляційної інстанції, у межах справи № 761/36411/14-ц ОСОБА_3 не заявляв позовних вимог про визнання недостовірною інформації, поширеної ОСОБА_2 , ця інформація не визнавалась недостовірною, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодуванні моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, обставини у цій справі підлягали доказуванню на загальних підставах.

За таких обставин ці та інші доводи касаційної скаргивисновків судів по суті вирішення спору не спростовують.

З урахуванням наведеного, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року є такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта