Справа № 148/2374/18
Провадження №2/148/182/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганич С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, в подальшому уточнивши позовні вимоги, які мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельної частки (паю) в розмірі 1,71 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП "Авангард" с.Сільниці і яка належала йому відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Тульчинського райдержадміністрації № 73-р від 17.03.1997 зареєстрованого за № 8.

Заповітного розпорядження його батько не склав. Він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги і спадщину, яка відкрилась після смерті батька, він прийняв, однак нотаріально оформити своє право власності на спадкове майно батька він не може, оскільки було втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 . Через це, державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 1,71 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в КСП "Авангард", яка належала померлому відповідно до сертифікату серії НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 73-р від 17.03.1997.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, згідно його вимог, які містяться в уточненій заяві, останній просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач - представник Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.12.2010 серії НОМЕР_3 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом.

Як вбачається з довідки Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 253 від 10.10.2018 (а.с. 13), після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав та був прописаний в с. Сільниця Тульчинського району, залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), яка належала останньому відповідно до сертифікату серії НОМЕР_2 , виданого 10.06.1997 Тульчинською районною державною адміністрацією. Після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом залишився його син ОСОБА_1 Факт прийняття спадщини перевірено на підставі спільного проживання разом спадкодавця та спадкоємця на час відкриття спадщини в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії акту розподілу земельних часток (паїв) по Сільницькій сільській раді Тульчинського райну Вінницької області від 10.02.2005 (а.с. 8-9), спадкодавцю ОСОБА_2 , як власнику земельної частки (паю), по сертифікату № НОМЕР_2 виділено земельну ділянку за НОМЕР_5 .

Відповідно до копії розпорядження Тульчинської райдержадміністрації № 397р від 26.09.2005 (а.с. 14), громадянам с. Сільниця Сільницької сільської ради вирішено передати у власність земельні частки (паї) та виготовити їм державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Згідно виписки, виданої 04.12.2018 відділом у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.7) та довідки, виданої 19.03.2019 відділом у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.32) вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 видавався сертифікат серії НОМЕР_2 , зареєстрований 12.06.1997 за порядковим номером 8 на земельну частку (пай), яка перебуває в КСП "Авангард".

Відповідно до виписки, виданої відділом у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 10), сертифікат серії НОМЕР_2 зареєстровано за порядковим номером 8 на ОСОБА_2 , розмір земельної частки (паю) становить 1,71 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат видано на підставі рішення Тульчинської райдержадміністрації №73-р від 17.03.1997.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_1 , який являється сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.12.1988 серія НОМЕР_6 (а.с.11).

З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка належала померлому ОСОБА_2 та перебувала в КСП "Авангард" с.Сільниця, останньому було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дану земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2018 № 845/02-31 (а.с. 5).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно копії спадкової справи № 02-14 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.48-52) вбачається, що 11.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та державним нотаріусом було перевірено факт прийняття спадщини. 11.12.2018 відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_2

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно його заяви, залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись 11, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст. 15, 16, 1220, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 81, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Сільницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 1,71 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в КСП "Авангард" с.Сільниця, яка належала померлому відповідно до сертифікату серії НОМЕР_2 , виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 73-р від 17.03.1997.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: