СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/27/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

27 серпня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представників Позивача - ОСОБА_1., ОСОБА_12 .,

представника Відповідача - ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, третя особа: ОСОБА_7 .

ІІ. Описова частина

В липні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_6 з вимогами про витребування з її незаконного володіння наступних речей:

-холодильник (трикамерний) висотою 2 метри, вартістю 7000 гривень;

-телевізор Samsung, діагональ 53см, вартістю 3000 гривень;

-ноутбук ASUS вартістю 8000 гривень;

-музичний центр вартістю 6000 гривень;

-фотоапарат цифровий вартістю 5000 гривень;

-бінокль морський вартістю 3000 гривень;

-мобільний телефон вартістю 600 гривень;

-мікрохвильова піч вартістю 1500 гривень;

-пральна машина BOSS вартістю 6000 гривень;

-тонометр (напівавтомат) вартістю 800-900 гривень;

-диван вартістю 4000 гривень;

-DVD-BBC вартістю 4000 гривень.

Свої вимоги Позивачка обгрунтовує наступним .

11 листопада 1977 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2354.

05 лютого 1991 року у зазначений шлюб було розірвано.

За час шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями після його смерті є його діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Позивачка вказує, що на праві приватної власності ОСОБА_8 . належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 ., загальною площею 30,20 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2017 зазначена квартира була продана ОСОБА_8 ОСОБА_6 (Відповідачці)

Проте у спірній квартирі, як стверджує Позивачка, залишились речі померлого ОСОБА_8 , які після його смерті в порядку спадкування повинні були перейти у власність Позивача та ОСОБА_7 як спадкоємців першої черги.

ОСОБА_5 стверджує, що 21 червня 2017 року нею була подана заява до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_8 . Проте на даний момент речі померлого, як зазначає Позивачка знаходяться у незаконному володінні Відповідача, та відмовляється їх передати спадкоємцям.

Ухвалою від 27 липня 2017 року позовна заява залишена буз руху у зв`язку з виявленням недоліків.

11 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява у новій редакції.

Ухвалою від 11 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні 19 серпня 2019 року Позивачка подала заяву про відмову від позову в частині вимог про витребування ноутбука, фотоапарата, мобільного телефона та тонометра. Того ж дня провадження в частині вказаних вимог було закрите.

Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року згідно з поданою ОСОБА_5 заявою було закрите також провадження в частині позовних вимог про витребування телевізора та музичного центру.

Щодо вимог про витребування від Відповідача інших речей, зокрема холодильника, бінокля, мікрохвильової печі, пральної машини, дивану та DVD-BBC, Позивачка, яка діяла від свого імені та від імені третьої особи на підставі довіреності, а також її представники їх підтримали, просили суд задовольнити позов та витребувати зазначене майно від Відповідачки.

Представник Відповідача заперечував проти позову. Зазначив, що усі речі померлого ОСОБА_8 , які дійсно залишилися в його квартирі після його смерті, під час перебування справи в провадженні суду були надані Позивачу добровільно, у зв`язку з чим та відмовилася від позовних вимог в цій частині. Що ж стосується інших речей, то по-перше, як зазначив представник Відповідача, Позивач жодним чином не обгрунтувала факт перебування у власності померлого холодильника, бінокля, мікрохвильової печі, пральної машини, дивану та DVD-BBC. По-друге, як вказував представник, у квартирі дійсно були деяка стара техніка, проте вона була придбана сім`єю Відповідачки, яка є сестрою померлого, а тому ця техніка ніколи ОСОБА_8 не належала, відповідно і не увійшла до складу спадщини. Диван, про який йдеться у позові, перебував у дуже поганому стані, в ньому були клопи, у зв`язку з чим його довелося викинути, після чого здійснити повну дезінфекцію усієї квартири, що підтверджується відповідними доказами.

Свідки ОСОБА_10 , яка є дочкою Відповідачки, та ОСОБА_11 підтвердили, що частину майна, яке зазначене у позові ОСОБА_5 , вони віддали їй добровільно, а інша частина (холодильник, пральна машина) або не належала померлому ОСОБА_8 , або взагалі була відсутня у квартирі (бінокль, мікрохвильова пічка). Підтвердили, що диван, який залишався у квартирі після смерті ОСОБА_8 , був настільки старим і забрудненим клопами, що його довелося позбутися.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 . (а.с.7)

Заяви про прийняття спадщини після померлого подала його дочка ОСОБА_5 та рідна сестра ОСОБА_6 . Таким чином єдиним спадкоємцем першої черги є Позивачка ОСОБА_5 .

Встановлено, що за життя ОСОБА_8 проживав в квартирі АДРЕСА_2 , яка на момент його смерті перебувала у власності ОСОБА_6 .

З пояснень Позивача вбачається, що на момент смерті ОСОБА_8 в зазначеній квартирі перебувало належне йому майно, на яке ОСОБА_5 претендує як спадкоємець, проте яке утримується Відповідачкою ОСОБА_6 у своїй квартирі без належних на те підстав, зокрема:

-холодильник (трикамерний) висотою 2 метри, вартістю 7000 гривень;

-бінокль морський вартістю 3000 гривень;

-мікрохвильова піч вартістю 1500 гривень;

-пральна машина BOSS вартістю 6000 гривень;

-диван вартістю 4000 гривень;

-DVD-BBC вартістю 4000 гривень.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 Цивільного кодексу визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на предмет та підстави позову Позивачці необхідно було довести суду належними доказами наступні обставини:

-перебування у ОСОБА_8 на праві власності зазначеного вище майна, його індивідуальні характеристики, які відрізняють конкретні предмети від інших подібних;

-вартість майна, належного померлому станом на момент день його смерті;

-перебування зазначеного майна в квартирі АДРЕСА_2 станом на момент його смерті;

-перебування зазначеного майна станом на день подання позову у володінні Відповідачки ОСОБА_6

Жодної з цих обставин Позивачка належними доказами не підтвердила. В справі немає жодного документу, який би посвідчував придбання ОСОБА_8 у власність в будь-який спосіб холодильника, бінокля морського, мікрохвильової печі, пральної машини BOSS, дивану та пристрою незрозумілого призначення DVD-BBC. Так само у справі немає доказів перебування зазначених речей в квартирі АДРЕСА_2 у володінні ОСОБА_6

Жодна із зазначених Позивачкою речей не є індивідуально визначеною, не вказано їх характеристик, а їх вартість жодним чином не підтверджується.

За таких обставин Позивачка не спромоглася довести суду факт набуття нею у власність в порядку спадкування відповідного переліку майна, а отже і факту порушення її права власності щодо такого майна Відповідачкою.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 317, 387 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа: ОСОБА_7 , тимчасово відбуває покарання в ДУ «Березанська виправна колонія (№95)», РНОКПП: відсутні відомості.

Суддя: