ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1022/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2538/19Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

02 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Бутенко С.Б., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, треті особи: ОСОБА_3 , Покровська сільська рада Решетилівського району Полтавської області, Решетилівська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2018 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року залишено без змін.

26 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_6, діючи в її інтересах, подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду першої інстанції, за якою ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв?язку з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду, а також з тих підстав, що ОСОБА_1 вже скористалася своїм правом апеляційного оскарження вищевказаного судового рішення, повторне оскарження одного і того ж самого судового рішення нормами ЦПК України не передбачено.

04 вересня 2019 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Литовченка Р.В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року, в якій знову порушується питання про скасування даного судового рішення, яке набрало законної сили, та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі з мотивів неналежності та недопустимості доказів, взятих до уваги судом, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, в обгрунтування якого адвокат Литовченко Р.В. посилається на те, що такий строк ним пропущено з поважних причин, оскільки згідно Договору про надання правової допомоги від 29.08.2019 року він здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 з 29 серпня 2019 року і з цього часу, на думку заявника, у нього виникло право на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах (принципах), одними з яких є верховенство права, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Порядок та строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції встановлено статтями 352, 354 ЦПК України, згідно яких право на апеляційне оскарження мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо повне рішення не було вручене у день його проголошення, та в разі пропуску з інших поважних причин.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обовязки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина 2 статті 358 ЦПК України).

Оскаржуване рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року не стосується безпосередньо прав, інтересів та/або обов`язків адвоката Литовченка Р.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2019 року.

Сама ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи та скористалася своїм правом, як на апеляційне, так і на касаційне оскарження рішення суду. Незгода відповідача з судовим рішенням, яке набрало законної сили та є обов`язковим, не є підставою для його чергового оскарження її представником.

Європейський суд з прав людини зауважує, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Заява може бути відхилена у зв`язку із зловживанням, якщо її свідомо обґрунтовано неправдивими фактами (MUSHTA v. UKRAINE, N 8863/06, § 30, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

З огляду на викладене та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, неодноразове подання представниками ОСОБА_1 апеляційних скарг на рішення суду від 14 червня 2017 року може бути розцінено судом як зловживання процесуальними правами.

Адвокат Литовченко Р.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року після спливу більше 2 років з дня складення повного судового рішення й наведені в апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є необгрунтованими та в силу вимог частини 2 статті 358 ЦПК України правового значення не мають.

Наявності обставин дії непереборної сили, які зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження, та (або) ухвалення судом рішення про його права, інтереси чи обов`язки доводи апеляційної скарги адвоката Литовченка Р.В. не містять, тому у відкритті апеляційного провадження за такою апеляційною скаргою належить відмовити.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) Європейский суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року з підстав, передбачених частиною 2 статті 358 ЦПК УКраїни.

Керуючись статтями 358, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя С.Б. Бутенко