Справа №336/2895/19
пр.№2/336/2311/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Чернишової І.В. розглянув в порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/2895/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

без участі сторін, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Леліков С.О. в інтересах позивача 10.05.2019 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики, 3% відсотки та інфляційні втрати у сумі 31 151,20 гривень, судові витрати на професійну правову допомогу у сумі 20 000,00 гривень, судовий збір у сумі 768,40 гривень.

За змістом позову, 27.02.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір займу (позики) шляхом оформлення письмової розписки, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1047 ЦК України, згідно з якою ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 отримала грошовий займ (позику) у сумі 8 000,00 гривень зі строком повернення до 01 серпня 2008 року.

01.12.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився за виконання зобов`язань ОСОБА_3 за договором займу (позики) від 27.02.2008. Позивач згідно з нормою ч.1 ст. 554 ЦК України вважає їх солідарними боржниками. Відповідно до наведеного розрахунку, сума 3% річних на суму боргу за період з 02.08.2008 по 31.12.2018 становить 2 640,00 гривень. Також, стороною позивача здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 02.08.2008 по 01.04.2019, що дорівнюють 20 511,20 гривень.

Вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача обґрунтовує укладенням договору про надання правової допомоги від 12.04.2019.

Представник позивача наголошує, що заходи досудового врегулювання шляхом переговорів, які вживались позивачем, до виконання зобов`язання не призвели.

З підстав, передбачених ст.ст. 11, 202, 207, 525, 530, 554, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, оскільки сума позики не повернута у строк, передбачений договором, представник позивача просить задовольнити позов.

Представник позивача адвокат Бобровник К.В. в судове засідання не з`явився, на підставі клопотання, вх.№ від 07.10.2019, просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про дату розгляду справи за адресою реєстрації, вказаною у позові та підтвердженою на запит суду. Відповідач ОСОБА_3 повідомлена відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, оскільки за обліковими даними відділу реєстрації виконавчого комітету Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області в картотеці реєстраційного обліку вона не значиться. За нормою ч.11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідачка вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідачі не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 191 ЦПК України, відзиву проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Ухвалою судді від 14.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. За змістом ухвали, у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України).

Ухвалою суду від 23.07.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи).

Ухвалою суду від 07.10.2019 постановлено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що він підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

Відповідно до розписки, копія якої міститься у справі, складеної 27.02.2008, відповідач ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 29.06.1995, взяла в борг у ОСОБА_1 8 000,00 гривень під земельний пай. У випадку непередбачуваних обставин зобов`язується повернути борг до 01.08.2008. Розписка засвідчена підписами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В забезпечення виконання зобов`язань за договором поруки 01.12.2008 між ОСОБА_1 (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки №1, згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_3 її боргових зобов`язань за договором займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008, у розмірі 8 000,00 гривень. Основний боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. До обсягу відповідальності поручителя входить основне зобов`язання у розмірі 8 000,00 гривень, а також відсотки, пеня та будь-які штрафні санкції, які можуть бути нараховані боржнику ОСОБА_3 , а також можливі судові витрати, пов`язані із стягненням заборгованості.

Відповідно до п. 2.1 договору, під час підписання цього договору поручитель ознайомлений з договором займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008, розуміє всі його положення та згоден виступати поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_3

Строк дії договору обумовлений розділом 3 договору. Так, він вступає в силу з моменту підписання його сторонами, є дійсним до моменту виконання зобов`язань по цьому договору, а також договору займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008. Порука зберігає свою дію до моменту виконання зобов`язань по цьому договору, а також по договору займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008, вимоги, в тому числі шляхом подання позовної заяви до суду, до поручителя по цьому договору можуть бути пред`явлені протягом всього періоду дії цього договору й до повного виконання зобов`язань по договору займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008. У договорі містяться підписи його сторін.

Також, судом встановлено, що згідно з розпискою, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 в рахунок боргових зобов`язань по договору займу від 01.08.2008, оформленого у формі розписки від 27.02.2008, грошові кошти: 12.12.2009 у сумі 100,00 гривень, 15.12.2011 у сумі 50,00 гривень, 18.12.2013 у сумі 50,00 гривень, 03.11.2015 у сумі 50,00 гривень, 07.07.2017 у сумі 50,00 гривень, 11.09.2018 у сумі 50,00 гривень, тобто, всього 350,00 гривень.

Під час розгляду справи суд виходить з правового змісту норм, які регулюють загальні умови та строки виконання зобов`язань, а також відповідальність за їх порушення учасниками цивільних правовідносин, а саме ст. 509, 524-527, 530, 533, 549-551, 598, 599, 610-612, 625 ЦК України. Загальні положення про договір врегульовані ст. 626-631 ЦК України.

Відповідно до п.3, 5, 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, одними з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як врегульовано ч.1 ст. 202, ст. 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 27.02.2008 між позивачем та відповідачем-2 укладено безпроцентний договір позики, засвідчений підписом позичальника, сума боргу становить 8 000,00 гривень.

Письмова форма договору позики у вигляді розписки від імені ОСОБА_3 , з огляду на реальний характер такого договору, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Зі змісту розписки видна дата отримання певної суми коштів відповідачкою-1, що є беззаперечним доказом наявності між сторонами відносин позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, ст. 212 ЦК України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За змістом розписки строк повернення позики визначений до 01.08.2008 лише в разі настання непередбачуваних обставин.

У позовній заяві зазначено, що строк повернення позики 01.08.2008. Проте, укладення в забезпечення виконання основного зобов`язання договору поруки свідчить про те, що строк повернення боргу станом на 01.12.2008 (дату укладення договору поруки) не настав, як і, власне, відкладальна обставина, вказана у розписці від 27.02.2008.

Крім того, позичальник періодично, востаннє 11.09.2018, отримував від ОСОБА_3 грошові кошти в рахунок часткового погашення заборгованості за договором позики. В розумінні ст.545 ЦК України кредитор прийняв часткове виконання зобов`язання боржником у сумі 350,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як врегульовано ст. 610-612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розглядаючи спір, що виник між сторонами, надавши оцінку наявним доказам, суд виходить з того, що договором позики не встановлений строк її повернення. Пред`явлення позикодавцем позичальнику вимоги про повернення позики 01.08.2008 або пізніше в часі до звернення до суду наданими письмовими доказами не підтверджено. Для такого висновку суду має значення й дата укладення договору поруки.

Відповідно, оскільки факт укладення договору позики та передання грошей підтверджений, позивач має законні підстави для стягнення суми 8 000,00 гривень в рахунок виконання основного зобов`язання, за винятком повернутої суми (350,00 гривень).

Оскільки надіслання (пред`явлення) вимоги про повернення позики до моменту звернення до суду належними та допустимими доказами не підтверджені, підстав для застосування наслідків порушення договору позичальником (ст. 625, 1050 ЦК України) та стягнення на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат судом не встановлено.

Згідно зі ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За змістом ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Так, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За нормою ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя.

Із врахуванням п. 3.1, 3.2 договору поруки, сторони дійшли згоди, що він є дійсним до моменту виконання зобов`язань по цьому договору, а також договору займу. Порука зберігає свою дію до моменту виконання зобов`язань по цьому договору, а також по договору займу. Вимоги, в тому числі шляхом подання позовної заяви до суду, до поручителя по цьому договору можуть бути пред`явлені протягом всього періоду дії цього договору й до повного виконання зобов`язань по договору займу.

Тому, виходячи з положень ст. 541, 543 ЦК України у відповідачів виник солідарний обов`язок з повернення позики.

Із врахуванням заявлених позовних вимог, сума основного зобов`язання, за винятком повернутої суми, має бути стягнута з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно, як з солідарних боржників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів солідарно, дорівнює 7 650,00 гривень, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, на відповідачів порівну слід покласти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у загальній сумі 188,70 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Оскільки в порушення ч.3 ст. 137, ч.8 ст. 141 ЦПК України позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд позбавлений можливості визначити їх розмір, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін. Крім того, у справі відсутній й договір про надання правової допомоги від 12.04.2019, на який міститься посилання у позовній заяві.

Тому, підстав для застосування норми п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України та розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (представника позивача), у сумі 20 000,00 гривень, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 76-82, 95, 141, 223, 247, 258-259, 263-266, 272-273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.02.2008 у сумі 7 650,00 гривень (сім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору - по 94,35 гривень (дев`яносто чотири гривні 35 копійок) з кожного.

У стягненні на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, - відмовити.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 07.10.2019.

Суддя П.В. Зарютін