Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 408/6253/18-ц
Провадження № 22-ц/810/591/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року постановлену судом у складі судді Соболєва Є.О. в смт. Біловодськ Луганської області

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року до Біловодського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на наступне майно: автомобіль «Чері-Амулет» державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270 грн.; гуму автомобільну зимову розміром 165х14 (4шт.) вартістю 1950 грн., бензопилу «Тайга» вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку вартістю 900 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 759 грн.; електрочайник, вартістю 160 грн.; мікрохвильову піч «Скарлет» вартістю 500 грн., яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтував тим, що згідно заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року у справ про поділ майна з відповідачем ОСОБА_2 за ним визнано право власності на вказане майно. Після набрання законної сили рішення суду відповідач повернути вказане майно відмовляється, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вимогами про витребування майна.

Заявник посилається на те, що відповідач використовує майно у власних цілях, що може передати майно іншим особам, що може привести до пошкодження, знищення майна.

Вважав, що за таких обставин необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року заяву задоволено. Суд наклав арешт на майно: автомобіль «Чері-Амулет» державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270 грн.; гуму автомобільну зимову розміром 165х14 (4шт.) вартістю 1950 грн., бензопилу «Тайга» вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку вартістю 900 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 759 грн.; електрочайник, вартістю 160 грн.; мікрохвильову піч «Скарлет» вартістю 500 грн., яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі відповідачем ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття постанови, якою у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що неможливо забезпечити заяву шляхом накладення арешту на рухоме майно без з`ясування де саме знаходиться майно, заявником не надано доказів щодо наявності майна у відповідача. Суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України не вирішив питання про зустрічне забезпечення.

В судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явилася, про місце та час судового засідання повідомлена належним чином, про, що свідчить рекомендоване повідомлення поштового відправлення, в апеляційній скарзі скаржник просить суд апеляційної інстанції розглядати справу без участі скаржника.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений у визначеному законом порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду у справі.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у вересні 2018 року до Біловодського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння в якій просив витребувати у відповідача майно, яке належить позивачу на праві власності: автомобіль «Чері-Амулет» державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270 грн.; гуму автомобільну зимову розміром 165х14 (4шт.) вартістю 1950 грн., бензопилу «Тайга» вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку вартістю 900 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 759 грн.; електрочайник, вартістю 160 грн.; мікрохвильову піч «Скарлет» вартістю 500 грн., яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

Встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на наступне майно: автомобіль «Чері-Амулет» державний номер НОМЕР_1 вартістю 50000 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270 грн.; гуму автомобільну зимову розміром 165х14 (4шт.) вартістю 1950 грн., бензопилу «Тайга» вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку вартістю 900 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 759 грн.; електрочайник, вартістю 160 грн.; мікрохвильову піч «Скарлет» вартістю 500 грн., яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

В заяві заявник зазначив, що право власності на вказане нерухоме майно належить йому на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року. Заявник посилається на те, що відповідач використовує майно у власних цілях, що може передати майно іншим особам, що може привести до пошкодження, знищення майна. Вважав, що за таких обставин необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову і, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить або підлягають передачі в і знаходяться у відповідача чи інших осіб.

Судом встановлено, що предметом спору є - автомобіль «Чері-Амулет» державний номер НОМЕР_1 ; електрокомпресор автомобільний; гума автомобільна зимова розміром 165х14 (4шт.), бензопила «Тайга»; газонокосарка; телевізор «Самсунг»; електрочайник; мікрохвильова піч «Скарлет», яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 .

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову за вказаною постановою є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Стосовно доводів про незаконність ухвали, оскільки суд не вирішив питання про зустрічне забезпечення, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, заявник не позбавлений права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову, не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року року про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2019 року 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови шляхом поданняч касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Н.М. Авалян

Ю.В. Єрмаков