Дата документу 03.10.2019
Справа № 320/6192/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який був чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 . Померлий ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.03.2001 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована за зазначеною адресою з 23.03.2001 по теперішній час, ОСОБА_2 мешкає та зареєстрована за зазначеною адресою з 29.03.2016 по теперішній час. Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , інша Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі рішення Мелітопольського районного суду від 05.12.1983 року, справа № 2-750/1983, яке зареєстровано в Семенівській сільській раді 03.01.1984 року, однак право власності на зазначений житловий будинок за ОСОБА_5 не зареєстровано. Рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради № 69 від 17.08.2017 надано адресу фактичного місця розташування житлового будинку, який належить по Ѕ частині ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час смерті не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 за зазначеною адресою була зареєстрована з 03.01.1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняв спадщину за фактом сумісного проживання та реєстрації з померлою на час відкриття спадщини. Крім того, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті батька та після, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав та був зареєстрований у спадковому будинку. Кожен рік робив поточні та капітальні ремонти будинку, обробляв город, сад, користувався та розпорядився особистими речами померлого, тобто вступив в управління спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадкові справи не заводились. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків, прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак під час життя не встиг оформити спадщину у встановленому законом порядку.

26 червня 2019 року ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові зазначено, що підстав для видачі їй свідоцтва про право на спадщину немає у зв`язку з тим, що документів, які б підтверджували право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка та батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на нерухомість не представила, також відповідно до довідки виданої КП «ММБТІ» від 31.08.2017 року № 2780, право власності на нерухомість не зареєстроване. Окрім того, як вбачається з матеріалів наданих спадкоємицею, вказаний житловий будинок належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв син ОСОБА_3 , за фактом сумісного проживання та реєстрації з померлою на час відкриття спадщини, а факт прийняття спадщини після ОСОБА_5 його сином ОСОБА_3 відсутній. Отже, іншим чином ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можуть оформити спадщину і тому за захистом своїх порушених прав вони вимушені звернутись до суду. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.

Позивачі у судове засідання не з`явились, від ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача Семенівської сільської ради - Єрмоленка А.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, просять вирішити питання на розсуд суду, не заперечують проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с. 18/.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.1976 року, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій під 39, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_5 купив належний ОСОБА_6 на праві особистої власності будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 а.с.25/.

Відповідно до копії з виписки з рішення Мелітопольського районного суду Запорізької області від 05.12.1983 року, справа № 2-750/1983р., позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в с. Тамбовка Мелітопольського району Запорізької області і виділено їй в натурі кімнати №№ 1-6, 1-7, 1-8 і Ѕ частина 1-9, зобов`язавши її за власний рахунок виконати пристрій виходу в кімнаті № 1-8 у вікно, з пристроєм тамбура, зробити вхід з кімнати № 1-9 в кімнату № 1-8. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого в с. Тамбовка Мелітопольського району Запорізької області і виділено йому в натурі кімнати №№ 1-1, 1-3, 1-4, 1-5 і Ѕ частина 1-9, сарай Б, вбиральню, свердловину, зобов`язавши відповідача за власний рахунок виконати перегородку в кімнаті № 1-9, розділивши кімнату навпіл, заклавши двері з кімнати № 1-1 в кімнату № 1-8, стягнуто з відповідача на користь позивачки 120,00 руб. - різницю за частки в будинку. Рішення набрало законної сили 15.12.1983 року. Зазначене рішення суду зареєстровано Семенівською сільською радою 03.01.1984 року в господарській книзі а.с. № 7./а.с.13/.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 69 від 17.08.2017 про надання адреси фактичного розташування житлового будинку за зверненням ОСОБА_1 , спадкоємиці після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловіка ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 03.03.1976, помилково записаний за № 1, а в рішенні Мелітопольського районного суду Запорізької області відвід 05.12.1983 року, зазначений житловий будинок прописано без номеру. Рішенням сесії Семенівської сільської ради від 08.04.1999 року № 06 «Про затвердження списків та власників житла» було затверджено списки житлового фонду та його власників на території Семенівської сільської ради. Зазначеному вище житловому будинку, який належить по одній другій частині кожному, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (батьки померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ) в АДРЕСА_2 було присвоєно номер 181. До теперішнього часу адреса цього житлового будинку не змінювалась. Вирішено надати адресу фактичного місця розташування житловому будинку, який належить по одній другій частині кожному, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_3 .с.9/.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.06.2019 /а.с.10/.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26.06.2019 /а.с.11/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно.

Постановою державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори у Запорізькій області Володіної О.С. було відмовлено в оформленні спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка та батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 /а.с.12/.

Згідно інформації КП «ММБТІ» від 31.08.2017 № 2780, станом на 01.01.2013, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 не зареєстровано. До інвентарної справи КП «ММБТІ» залучені рішення виконавчого комітету Мелітопольської районної Ради народних депутатів від 20.08.1987 за № 289 та від 08.04.1999 № 06 «Про реєстрацію жилищного фонду та затвердження списків власників житла», відповідно яких було вирішено оформити право власності на вказаний вище житловий будинок за фізичною особою ОСОБА_5 , але власник на реєстрацію права власності зазначеного вище житлового будинку до КП «ММБТІ» не звертався, право власності станом на 01.01.2013 не зареєстровано /а.с.20/.

Згідно інформації Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 21.06.2019 № 0942 про надання відомостей реєстрації місця проживання та інших персональних даних, що містяться в картотеці реєстраційного обліку: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 23.03.2001 року та по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.03.2016 року та по теперішній час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.03.2001 року та по час смерті; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03.01.1984 року та по час смерті; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , на час смерті не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (вибув 18.05.1990 року до с. Терпіння); ОСОБА_3 дійсно після смерті ОСОБА_4 фактично вступив в управління спадковим майном та розпорядився особистими речами померлої /а.с.19/.

В ході судового розгляду було встановлено, що дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований з 23.03.2001 та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно після смерті своїх батьків - матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично вступив в управління спадковим майном, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та розпорядився особистими речами померлої.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Виходячи з того, що спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства, що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 . зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . померли до ІНФОРМАЦІЯ_14 , відповідно спадкування здійснюється за правилами ЦК УРСР 1963 року, отже спадщину після їх смерті фактично прийняв їх син, ОСОБА_3 , хоча й не оформив це в установленому законом порядку.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, позивачі не мають можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки в них відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого ОСОБА_3 на зазначене майно у зв`язку з тим, що він при житті не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на вказаний житловий будинок, хоч і прийняв спадщину після померлих батьків.

За наведених вище обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Семенівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області, розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, вул. Першотравнева, буд. 57.

Повний текст рішення складено 15.10.2019.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова