28.05.2019 227/1587/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Харькової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Добропілля Добропільського району Донецької області, громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є власником 1/2 частини житлового буд. АДРЕСА_1 . 05 вересня 2005 року було укладено шлюб між ним та ОСОБА_2 Після укладення шлюбу відповідач 26 січня 2006 року була зареєстрована за вищевказаною адресою. Разом сторони не проживають з березня 2018 року. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року шлюб між ними було розірвано. З березня 2018 року й по теперішній час позивач сплачує комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає за цією адресою, та не може подати без її згоди заяву на видачу вугілля, що безпосередньо впливає на його матеріальне становище. Просив задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся в суд з заявою про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Проте, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, укладеного 13 лютого 1999 року та посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності. (а.с.8)

Відповідно до витягу з домової книги квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрована за цією адресою з 26 січня 2006 року. (а.с.15)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с.9)

Довідками голови квартального комітету від 01 листопада 2018 року та від 09 березня 2019 року (а.с.10-11), а також актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09 листопада 2018 року та 12 березня 2019 року, складеними депутатом Добропільської міської ради VІІ скликання ОСОБА_4 , підтверджено, що за адресою АДРЕСА_1 , проживає лише позивач ОСОБА_1 його колишня дружина ОСОБА_2 зареєстрована за цією адресою, але з березня 2018 року фактично не проживає. (а.с.10-13)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, а саме колишньою дружиною, та понад один рік без поважних причин не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає, що вона втратили право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку с. Добропілля Добропільського району Донецької області, визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

28.05.2019