КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9776/17 Головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», про стягнення заборгованості за договороміпотечного кредиту,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року Державна іпотечна установазвернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договороміпотечного кредиту.

На обґрунтування позову зазначено, що 16 вересня 2005 року між ВАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотечного кредиту № 37-05-01М зі змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін та доповнень від 21 лютого 2006 року, за умовами якого останній отримав довготерміновий іпотечний кредит в сумі 204 518,16 грн для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 28 вересня 2035 року з встановленням графіку погашення відповідно до пункту 4.4 цього договору.Відповідно до даного пункту погашення кредиту здійснюється щомісячно, рівними частками з лютого 2006 року по вересень 2026 року за графіком. Окрім того, відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 кредитного договору, встановлена плата за користування кредитом у розмірі діючої на момент підписання договору облікової ставки НБУ плюс 5,5 % річних, що складає 15 % річних. Процентна ставка по кредиту змінюється відповідно до зміни облікової ставки НБУ. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно, починаючи з дня надання кредиту, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми фактичної заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту і сплачуються щомісячно не пізніше 20 банківського дня місяця, наступного за місяцем нарахування.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 37-05-01М-02 від 16 вересня 2005 року, за умовами якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за невиконання умов кредитного договору.

16 вересня 2005 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), як розпорядником бюджетних коштів, ВАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 укладено договір № 1 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року.

11 жовтня 2007 року Державна іпотечна установа уклала з ВАТ «КБ «Хрещатик» договір відступлення права вимоги № 793, відповідно до якого набула усі права вимоги за договором іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 . Також згідно договору відступлення права вимоги установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Про здійснення такого відступлення позичальника було проінформовано повідомленням № 37-18/6331 від 12 жовтня 2007 року під особистий підпис про отримання.

Через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 26 січня 2017 року складала 111 041,74 грн, в тому числі: заборгованість по основній сумі боргу - 95 904,62 грн, заборгованість по відсотках за платіжний період з 1 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 15 137,12 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь разом із судовими витратами у справі.

Відповідачі проти позову заперечували посилались на те, що позичальник не зобов`язаний здійснювати сплату указаних відсотків за користування кредитними коштами позивачу, а останній не має права вимагати від них дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати заборгованості по відсотках, оскільки ВАТ «КБ «Хрещатик» зобов`язаний був щомісяця надавати Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської ради (КМДА) розрахунок відсотків, що підлягають сплаті та компенсації за кредитним договором, а головне управління зобов`язане було перераховувати вказані кошти безпосередньо на рахунок ВАТ «КБ «Хрещатик».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року за клопотанням ОСОБА_1 до участі у справі в якості третіх осіб залучено Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)та ПАТ «КБ «Хрещатик».

7 лютого 2019 року представник Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) - Коновальчук Я.С. надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи. На обґрунтування відзиву зазначив, що відомості про Державну іпотечну установу у Державному реєстрі банків відсутні, а Департаментом будівництва та житлового забезпечення, як розпорядником бюджетних коштів, жодних договорів з цією установою не укладалося, отже, підстав для сприяння визначення Державної іпотечної установи банком-агентом немає.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи, що є правонаступником ВАТ «КБ «Хрещатик»,відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник не має обов`язку сплати відсоткової ставки за користування кредитом та сплачує грошові кошти на погашення кредиту згідно встановленого графіку щомісяця, відтак вважається таким, що належно виконує умови іпотечного кредиту, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права,та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що висновок суду першої інстанції про відсутність обов`язку у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачувати відсотки за кредитним договором зроблено в результаті неправильного застосування норм матеріального права, що регламентують укладання та виконання кредитних договорів. Також зазначив, що судом не досліджено докази, наявні в матеріалах справи та не надано їм належної оцінки, в частині обов`язку ОСОБА_1 сплачувати відсотки за користування кредитом, так як вважає, що саме позичальник має право отримувати компенсацію відсотків, сплачених ним за користування кредитними коштами, а не позивач, який жодного відношення до договору про компенсацію відсотків немає і на якого не поширюється положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в м. Києві.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду від 30 липня 2019 року, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 16 вересня 2005 року між ВАТ «КБ «Хрещатик»та ОСОБА_1 було укладено договір іпотечного кредиту № 37-05-01М зі змінами до нього та додатком, що складають його невід`ємну частину, за умовами якого банк надав відповідачу в порядку передбаченому цим договором, Положенням про іпотечне кредитування фізичних осіб ВАТ «КБ «Хрещатик» № 136 від 7 квітня 2003 року та Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980, довготерміновий іпотечний кредит в сумі 204 518,16 грн за плату у розмірі облікової ставки НБУ в період дії цього договору плюс 5,5 % річних, що складає 15 % річних на момент підписання договору, для інвестування в будівництво житла на строк 30 років з кінцевим терміном погашення 28 вересня 2035 року та встановленням графіку погашення кредиту, починаючи з місяця отримання свідоцтва на право власності на житло, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (т. 1, а. с. 8-12).

Згідно із пунктом 4.3 договору позичальник має наступні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: звільнення від сплати відсотків та звільнення від сплати 25 % від суми кредиту (т. 1, а. с. 9), а відповідно до договору від 21 лютого 2006 року про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту від 16 вересня 2005 року № 37-05-01М, викладено у наступній редакції пункт 4.2: «Відповідно до списку № 1 молодих сімей та одиноких молодих громадян, яким надається фінансово-кредитна підтримка для отримання кредиту у ВАТ «КБ «Хрещатик» на будівництво квартир в будинку АДРЕСА_1 , затвердженого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 1 серпня 2005 року, та на підставі Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980, позичальник має наступні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25 % суми кредиту (т. 1, а. с. 20-23).

16 вересня 2005 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (розпорядник бюджетних коштів), ВАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 укладено договір № 1 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів в термін до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків за користування кредитом, перераховує ВАТ «КБ «Хрещатик» належну позичальнику компенсаційну частину відсотків за користування кредитом у розмірі процентної ставки за кредитним договором, суму часткового погашення залишку кредиту у розмірі 25 % від залишку зобов`язань за кредитом, що складає 51 129,54 грн.

Розпорядник бюджетних коштів, на підставі реєстру, отриманого від уповноваженого банку, суму часткового погашення кредиту та компенсації відсотків, що підлягають погашенню з бюджету за пільгами, встановленими позичальнику, не пізніше 15 числа місяця наступного за місяцем надання кредиту, перераховує уповноваженому банку.

Уповноважений банк зобов`язується перерахувати кошти на компенсацію відсотків та погашення кредиту, отримані від розпорядника бюджетних коштів, на рахунки позичальника не пізніше наступного робочого для після їх зарахування на рахунки уповноваженого банку (т. 1, а. с. 34-35).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором іпотечного кредиту 16 вересня 2005 року між ВАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 37-05-01М-02, за умовами якого відповідач зобов`язалася солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором іпотечного кредиту, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (т. 1, а. с. 24-25).

11 жовтня 2007 року Державна іпотечна установа уклала з ВАТ «КБ «Хрещатик» договір відступлення права вимоги № 793, відповідно до якого набула усі права вимоги за договором іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 . Також згідно договору відступлення права вимоги установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Про здійснення такого відступлення позичальника і поручителя було проінформовано повідомленням № 37-18/6331 від 12 жовтня 2007 року під особисті підписи про ознайомлення (т. 1, а. с. 26-33).

2 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідачів з письмовими вимогами про сплату боргу (т. 1, а. с. 37-40).

Згідно з довідкою № 2639/11/3 від 3 травня 2017 року про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит №37-05-01М від 16 вересня 2005 року, заборгованість ОСОБА_1 перед Державною іпотечною установою станом на 26 січня 2017 року складала 111 041,74 грн, з яких: заборгованість по основній сумі боргу - 95 904,62 грн, заборгованість по відсотках за платіжний період з 1 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 15 137,12 грн (т. 1, а. с. 7).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суспільних інтересах.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України 2004 року і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу положень статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2001 року № 584 «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла», з метою сприяння соціальному захисту молоді, поліпшення житлових умов молоді у місті Києві, забезпечення ефективності використання бюджетних коштів, що затверджені у бюджеті міста Києва на відповідний період, для надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, Київська міська рада рішенням № 570/1980 від 18 листопада 2004 року затвердила Положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві» (т. 1, а. с. 69-78).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до додатку № 1 до договору іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року погашення суми кредиту у розмірі 153 388,62 грн здійснюється згідно із погодженим сторонами графіком. Кожного місяця починаючи з 20 лютого 2006 року по 28 вересня 2035 року (356 місяців) ОСОБА_1 має погашати суму кредиту в розмірі 430,00 грн (т. 1, а. с. 13-19).

Звертаючись до суду з позовом, Державною іпотечною установою не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами прострочення позичальником сплати тіла кредиту і таких доводів позовна заява та апеляційна скарга не містить.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обов`язок доказування і подання доказів на підтвердження заборгованості за договором іпотечного кредиту покладено саме на позивача, втім останній не посилався на конкретні періоди прострочення позичальником повернення чергової частини основної суми боргу та доказів не надав, а тому його вимога про стягнення заборгованості за основною сумою боргу є безпідставною.

Окрім того, на підтвердження належного виконання умов кредитного договору відповідачами надано до суду квитанції про сплату платежів на погашення кредиту у розмірі 450,00 - 500,00 грн кожного місяця за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року включно, з яких вбачається що ОСОБА_1 відповідно до графіку погашав частки основного боргу за кредитом навіть у більшому розмірі (т. 1, а. с. 115-122).

Також встановлено, що до визнання ПАТ «КБ «Хрещатик» неплатоспроможним, тобто до квітня 2016 року, обов`язкові щомісячні платежі у рахунок погашення кредиту надходили на рахунок позивача у ПАТ «КБ «Хрещатик», який був доведений до відома відповідачам після відступлення прав вимоги, а саме 12 жовтня 2007 року (т. 1, а. с. 32).

У зв`язку з прийняттям постанови Правління НБУ від 5 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» та запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації у банку, ПАТ «КБ «Хрещатик» та Державна іпотечна установа письмово повідомили ОСОБА_1 про необхідність здійснювати платежі на погашення іпотечного кредиту на рахунки позивача, відкриті у АБ «Укргазбанк» та АТ «Ощадбанк», що і було у подальшому зроблено відповідачем (т. 1, а. с. 81-82).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином виконує умови договору іпотечного кредиту є обґрунтованими, а відтак підстави для задоволення позову в частині стягнення основного боргу відсутні.

Умовами договору іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2015 року (пункт 4.3) передбачено, що ОСОБА_1 має пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків, а саме повне звільнення від сплати відсотків та часткове звільнення від сплати 25 % суми кредиту.

Відповідно до пункту 4.2 договору від 21 лютого 2006 року про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту від 16 вересня 2005 року № 37-05-01Мвідповідно до списку № 1 молодих сімей та одиноких молодих громадян, яким надається фінансово-кредитна підтримка для отримання кредиту у ВАТ «КБ «Хрещатик» на будівництво квартир в будинку АДРЕСА_1 , затвердженого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 1 серпня 2005 року, та на підставі Положення «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року № 570/1980, позичальник має наступні пільги щодо погашення кредиту та сплати відсотків: повну компенсацію встановленої цим договором відсоткової ставки за користування кредитом та звільнення від сплати 25 % суми кредиту.

Згідно пункту 4.5. цього договору про внесення змін та доповнень сплата частини відсотків та кредиту за встановленою пільгою відповідно до пункту 4.2 здійснюється на підставі договору про встановлення порядку компенсації відсотків за користування кредитом, часткового погашення кредиту, наданого за цим кредитним договором, укладеного між банком, позичальником та розпорядником бюджетних коштів, визначеним рішенням Київської міської ради.

Пунктом 8.5 цього договору було передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є «Договір про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту», укладений між банком, позичальником та розпорядником бюджетних коштів, визначеним рішенням Київської міської ради № 570/1980 від 18 листопада 2004 року.

З урахуванням викладеного, у відповідності договору № 1 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту № 37-05-01М від 16 вересня 2005 року з внесеними змінами 30 вересня 2015 року на Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (розпорядник бюджетних коштів) покладено обов`язок перераховувати позикодавцю за кредитним договором компенсаційну частину відсотків за користування кредитом (т. 1, а. с. 34-40). На даний час цей договір є дійсним, не розірваний і не припинений.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що набувши права вимоги за договором іпотечного кредиту, позивач набув права за договором про встановлення порядку компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, оскільки останній є невід`ємною частиною договору іпотечного кредиту, а відтак його вимоги про дострокове стягнення кредитних коштів з позичальника з підстав несплати ним відсотків за користування цими коштами не узгоджуються з умовами договору іпотечного кредиту, у зв`язку з чим є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову в межах заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив всі наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив, що діями відповідачів права позивача не порушено, оскільки позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту (тіла) виконує належним чином, у передбачений в договорі термін повертає грошові кошти, ніякої заборгованості по поверненню кредиту на момент розгляду справи немає, в результаті чого суд ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги є власними тлумаченнями позивачем спірних правовідносин, обставини, на які він посилається були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.В. Кулікова

В.І. Олійник