Справа № 431/3873/15
Провадження №2/431/248/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Повний текст

14 травня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з Чесалової О.Є.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 71 784 дол. США 47 центів, що еквівалентно сумі у розмірі 1 521 112 грн. 92 коп. за курсом НБУ на день подання позовної заяви та судові витрати.

В обґрунтування позову Банк посилався на те, що за кредитним договором №6096-052/07Р від 28.08.2007 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 47 000,00 дол. США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна. Кредит надавався позичальникові строком з 28.08.2007 до 28.08.2032 зі сплатою 12,49 % річних. Зобовязання за договором Банк виконав в повному обсязі. Проте відповідачем неналежним чином не виконуються зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 03 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 71 784 дол. США 47 центів, що еквівалентно сумі у розмірі 1 521 112 грн. 92 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 39671, 00 дол. США, заборгованість за процентами 19308,47 дол. США, неустойка (пеня) за кредитом 3677,64 дол. США, неустойка (пеня) за процентами 9127,36 дол. США. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобовязання ОСОБА_3 як позичальником, 06 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 6069-052/07Р, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором. У звязку з наведеним Банк звернувся до суду за захистом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважав позов Банку не законним та необґрунтованим, просив суд відмовити в його задоволенні та застосувати строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно через оголошення на веб порталі судової влади України, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

12 листопада 2015 року у вказаній справі судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі, та стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 6096-052/07Р від 28.08.2007 року у розмірі 1 521 112 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року заочне рішення від 12 листопада 2015 року у справі №431/3873/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до змісту ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

З матеріалів справи встановлено, що 28 серпня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6096-052/07Р (арк.с.12-17).

Відповідно до п.1.1 кредитного Договору кредит надавався в іноземній валюті на загальну суму 47 000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 Договору.

Згідно із п. 1.2. Договору кредит надано Позичальникові терміном з 28 серпня 2007 року до 28 серпня 2032 року зі сплатою 12,49 відсотків річних.

Відповідно до п. 4.1. Договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 157 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця.

Для забезпечення зобовязань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у звязку з порушенням умов даного Договору, Позичальник передає в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно. (п. 3.1 Договору)

Згідно із п. 4.4 Договору у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

06 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений Договір поруки за № 6096-052/07Р (арк.с.28-29). Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору поруки поручитель зобовязалася нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_3 за кредитним Договором № 6096-052/07Р від 28 серпня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 28 серпня 2032 року у розмірі 47 000 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами кредитного Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

У п.4.1 Договору поруки зазначено, що він набирає чинності з моменту їхнього підписання Сторонами і діє до 28 серпня 2035 року.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Погашення кредиту повинно проводитися кожен місяць, відповідно до графіку повернення кредиту (арк.с.30-32), але у порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання та перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) сплачувати борг, внаслідок чого станом на 03 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 71 784, 47 доларів, яка підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.30-32).

Згідно наданого позивачем розрахунку останній платіж відповідачем здійснено 15 серпня 2012 року, проте, як зазначав представник відповідача останній платіж ОСОБА_3 зробив 10.06.2011 року. Доказів того, що відповідач сплачував кредит 03.11.2011 та 15.08.2012 Банком суду не надано, а тому посилання позивача на здійснення відповідачем платежів (03.11.2011 та 15.08.2012) є безпідставними.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів (пункт 4.1 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Пунктом 4.4 Договору сторони змінили строк користування кредитом - у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення.

Згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до пункту 4.4. укладеного між сторонами кредитного договору у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 10 червня 2011 року, а тому за умовами пункту 4.4. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 липня 2011 року.

Після зміни строку виконання зобовязання (до 10 липня 2011 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4. кредитного договору позичальник зобовязаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 10 липня 2011 року не підлягають виконанню, більш того, судом встановлено, що їх взагалі не було.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16 та підтверджена в постановах ВС №629/2942/15-ц від 15.03.2018, № 668/5299/14-ц від 23.05.2018.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платіжками, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобовязання (пункт 4.4. кредитного договору) з 28 серпня 2032 року на 10 липня 2011 року, при цьому банк мав право з 10 липня 2011 року протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав лише 17 вересня 2015 року, пропустивши без поважної причини строк позовної давності.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 254, 256, 258, 266, 267, 526, 527, 530, 543, 546, 553, 554, 559, 629, 1054, ст. ст. 258, 259, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові акціонерного товариства «Правекс - Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Пелих