Справа № 466/9587/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Мар»янівни до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Першої Львівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, -

установив:

позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить зняти арешт, накладений на підставі постанови 525/Л від 20.10.2000 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Львові на будинок за адресою: м.Львів, вул.Варшавська, 143, який відповідно до витягу про державну реєстрацію належить ОСОБА_1

Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Варшавська, 143в. У листопаді 2018 року їй стало відомо, що вищезазначений будинок перебуває під арештом. 16.11.2018 року вона звернулася із заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного управління юстиції у Львівській області про зняття арешту, проте їй було відмовлено та повідомлено, що справа, відповідно до якої було накладено арешт знищена.

Позивач зазначає, що наявність арешту на будинок порушує її майнові права, вона не може в повній мірі розпоряджатися даним нерухомим майном, тому, покликаючись на вимоги ст. 321 ЦК України, ст. 391 ЦК України змушена звернутись з даним позовом до суду про зняття арешту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві, просила позов задовольнити.

Від представника Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського управління юстиції ГТУЮ надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Крім того, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить не покладати на ОСОБА_2 державну нотаріальну контору судових витрат, оскільки вважає, що нотаріальна контора не повинна бути відповідачем по даній справі.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відтак, згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у відсутності представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Варшавська, 143в, що стверджується свідоцтвом про право власності серії САЕ №57497 від 18 квітня 2012 року.

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на будинок №143в по вул.Варшавській у м.Львові накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 25.10.2000 року відповідно до виконавчого листа №1-60 від 10.05.2000 року про конфіскацію майна належного на праві власності ОСОБА_2. Проте,судом встановлено, що ОСОБА_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а арешт помилково накладено у на будинок у м.Львові по вул.Варшавській, 143в.

Матеріали виконавчого провадження знищені у звязку із закінченням строку зберігання. Даний факт вбачається із листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01 лютого 2019 року/В-4/5023.

Так, згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За таких обставин, позивач лише в судовому порядку може захистити свої порушені права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на належний ОСОБА_1 будинок, що порушує її права, оскільки вона не в змозі належним чином розпорядитись будинком, що дає підстави для захисту її прав шляхом задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.316, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3,4 12, 13, 76, 81, 82, 89, 137, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 Мар»янівни до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Першої Львівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Зняти арешт, накладений на підставі постанови 525/Л, від 20.10.2000 року відповідно до виконавчого листа №1-60 від 10.05.2000 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у Львівській області, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Варшавська, 143в, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Мар»янівні.

Позивач: ОСОБА_1 Мар»янівна, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КА №731350, РНОКПП НОМЕР_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, місцезнаходження: 79000, місто Львів, вул. Котлярська, 6, код. .

Відповідач: Перша Львівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Саксаганського, 6.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_4