Справа № 441/702/19 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1806/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Городоцької місцевої прокуратури на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року у складі судді Українця П.Ф. у справі за позовом керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської обл. в інтересах держави, в особі Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

встановила:

У квітні 2019 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 8,4458 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0:26:000:0152, що відноситься до земель комунальної власності та знаходиться на території Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської обл. (за межами с. Коропуж ), привівши її у попередній стан.

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року позовну заяву керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави, в особі Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - визнано неподаною та повернуто.

Ухвалу оскаржив керівник Городоцької місцевої прокуратури, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою при неправильному застосуванні норм матеріального права та при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Таким чином, позов заявлено керівником місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Великолюблінської селищної ради, оскільки порушуються інтереси держави в сфері ефективного використання земель, а уповноважений орган заходів щодо усунення зазначених порушень законодавства не вживає.

Звертає увагу, що в обгрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Великолюблінської селищної ради прокурор посилався на відповідні обставини, на підтвердження яких надав документи, тобто всі обставини підтверджені доказами, які підтверджують обізнаність позивача про зазначені в позовній заяві порушення, проте органом місцевого самоврядування не вжито заходів до їх припинення та відновлення порушених прав, що свідчить про неналежне здійснення захисту державних інтересів суб`єктом, що відповідно до статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред`явлення відповідного позову, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними.

Покликається на практику Європейського суду з прав людини у справі «Корольов проти Російської Федерації» та у справі «Менчінська проти Російської Федерації», де суд прийшов висновку, що підтримка прокуратурою однієї із сторін у справі може бути виправданою, зокрема, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звертаючись із заявою в інтересах держави в особі Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської області до відповідача ОСОБА_1 про зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку, керівник місцевої прокуратури у позові зазначав, що проведеною перевіркою управлінням контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області з`ясовано, що в результаті посіву сільськогосподарських культур відповідач ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку за межами населеного пункту с. Коропуж на території Великолюблінської селищної ради, загальною площею 8,4458 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0:26:000:0152, що відноситься до земель комунальної власності, чим порушив вимоги ст.ст. 125, 126, 211 ЗК України, про що складено відповідний акт перевірки та акт обстеження земельної ділянки.

Ухвалою судді Городоцького районного суду від 23.04.2019р. позовну заяву залишено без руху, серед іншого з тих підстав, що керівником Городоцької місцевої прокуратури при зверненні до суду із позовом про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, належно не обґрунтовано наявність підстав представництва та не зазначено доказів на підтвердження того, що орган місцевого самоврядування або ж інший уповноважений орган державної влади, який мав би самостійно захищати інтереси держави, не здійснював або неналежним чином здійснював свої повноваження.

На виконання вказаної ухвали керівник Городоцької місцевої прокуратури 02.05.2019 року подав лист, в якому зазначив, що самовільно зайнята земельна ділянка відповідачем не звільнена, а орган місцевого самоврядування, який є її власником на даний час, так і не вжив заходів, спрямованих на її повернення у комунальну власність, також прокурор уточнив вимоги резолютивної частини позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що керівник місцевої прокуратури, звернувшись в суд із вищзазначеним позовом, належно не обгрунтував підстав для такого представництва, як і не зазначив доказів про те, що орган місцевого самоврядування або ж інший орган уповноважений на звернення із позовом до суду, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, вимоги ухвали про залишення заяви без руху не усунув.

Суд прийшов висновку, що саме лише посилання у позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для прийняття судом цієї заяви та рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частин 3, 4 статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1,3 статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Отже, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

У справі, що розглядається, прокурор обгрунтував порушення інтересів держави в сфері ефективного використання земель внаслідок самовільного зайняття відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки за межами населеного пункту с. Коропуж на території Великолюблінської селищної ради, загальною площею 8,4458 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0:26:000:0152, що відноситься до земель комунальної власності, при цьому звертав увагу на обізнаність позивача про зазначені в позовній заяві порушення, проте органом місцевого самоврядування не вжито заходів до їх припинення та відновлення порушених прав, що свідчить про неналежне здійснення захисту державних інтересів.

Із наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Разом з тим, у позовній заяві, а також у заяві про усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, прокурор стверджував, що факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, згідно із актом обстеження, який додано до позовної заяви, встановлено ще 13.09.2018 року, така надалі залишається самовільно зайнятою, однак орган місцевого самоврядування, який є її власником, на час звернення прокурора із позовом, не вжив передбачених ст. 212 ЗК України заходів, спрямованих на повернення ділянки у комунальну власність.

Крім цього, перед зверненням з позовом до суду, керівник місцевої прокуратури повідомив селищну раду про намір звернутися з відповідним позовом.

Таким чином, звертаючись до суду із цим позовом, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 56 ЦПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому прокурором зазначено, що селищною радою самостійно заходи щодо усунення порушень інтересів держави у судовому порядку не вживалися.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції").

Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію: "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, враховуючи нездійснення позивачем упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується із доводами, наведеними прокурором в апеляційній скарзі, про те, що у даному випадку прокурором обґрунтовано наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Великолюблінської селищної ради, тому висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви є помилковими, а відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України, розподіл судових витрат, сплачених за подання апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції, який приймає рішення з врахуванням загальних правил розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу керівника Городоцької місцевої прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 08 травня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк