ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1477/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Івашків О.В., Гаврилюк О.В., Пугач Д.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , відповідач), в якій просив, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з відповідача на свою користь 25 291, 20 грн. - матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 50 000 грн. - моральної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 25.06.2016 через порив гнучкого з`єднання холодного водопостачання до бачка унітазу в санвузлі, встановленого власником квартири НОМЕР_3, що розташована поверхом вище , відбулося залиття квартири позивача, в результаті чого пошкоджено стелю та стіни у кухні, кімнаті та коридорі та стеля у ванній кімнаті. Факт залиття квартири підтверджується актом обстеження від 21.07.2016, складеним комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Згідно з висновком № 120/16 від 15.08.2016, складеним експертом ФОП « ОСОБА_4» ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту квартири позивача становить 17607,24 грн. Розмір завданого збитку позивачу, згідно судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 27.06.2018 № 1892/17-43 складає 25921,20 грн. У добровільному порядку відповідач відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Крім того, залиттям квартири позивачу також було заподіяно моральної шкоди, яка полягає в порушенні його права власності внаслідок пошкодження квартири водою. Вказана обставина, а також відмова відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, спричинили позивачу переживання та хвилювання, він був вимушений на протязі більше двох років жити в жахливих умовах, оскільки внаслідок залиття у квартирі відклеїлися шпалери, потріскалася стеля, на підлозі під лінолеумом утворився грибок. Заподіяну моральну шкоди позивач оцінив у 50000 грн. Зважаючи на те, що відповідач добровільно не відшкодував завдану шкоду, позивач просить стягнути з нього матеріальну, моральну шкоду та судові витрати.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Комаревцевої Л.В. від 16.11.2016 відкрито провадження у справі.

06.12.2016 від відповідача надійшли заперечення проти позовної заяви, в яких він просив позов задовольнити частково у розмірі доведених збитків.

02.11.2018 автоматизованою системою розподілу справа розподілена для розгляду судді Мицик Ю.С. з причин закінчення терміну повноважень судді Комаревцевої Л.В.

Відповідно до пп.9 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 06.11.2018 вказану справу прийнято до провадження судді Мицик Ю.С. та призначений розгляд справи.

01.03.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позову визнав частково в сумі 8953 грн. Вважав, що до висновку експерта безпідставно включено загальновиробничі витрати, прибуток, адміністративні витрати та податок на додану вартість, що загалом складає 9 406 грн. 20 коп. Крім того, відповідач посилається, що у висновку експерта безпідставно включено ремонтні роботи у вбиральній кімнаті в сумі 621 грн., роботи з розбирання та улаштування покриття підлоги у сумі 1453 грн., роботи по шпаклюванню стін у кухні, коридорі та житловій кімнаті на суму 3629 грн., оскільки експерт не обгрунтував їх необхідність, роботи по розбиранню та улаштуванню покриття підлоги коридору у сумі 1199 грн., оскільки ознак пошкодження підлоги експертом не зафіксовано. Крім того, просив відмовити повністю у задоволенні моральної шкоди через її недоведеність.

24.04.2019 позивачем було подано до суду відповідь (заперечення) на відзив.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні факт заподіяння залиття квартири позивача визнав, однак не погодився із сумою заподіяної матеріальної шкоди, вважаючи її завищеною. Вказа, що погоджується сплатити 8953 грн. на відшкодування заподіяної шкоди. Заявлену моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та витрати пов`язані із розглядом справи не визнав взагалі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у справі доказами /а.с. 15, 16/.

Власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_2 , що не заперечувалося останнім в судовому засіданні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 25.06.2016 відбулося залиття його квартири з квартири, що належить відповідачеві та знаходиться поверхом вище.

Вказана обставина підтверджується копією акту обстеження від 21.07.2016, затвердженого начальником ЖЕД-208 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», а також визнана відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до вказаного акту, в результаті огляду квартири позивача виявлені сліди залиття: внутрішнього оздоблення в наступних приміщеннях: кухня (підлога, стеля, стіни), ванна (стеля), кімната S=19м (стеля, стіни), коридор (дерев`яні двері, стеля, стіни). Причиною залиття є порив гнучкого з`єднання холодного водопостачання до бачка унітазу в санвузлі, встановленого власником квартири НОМЕР_3 /а. с. 14 /.

На підтвердження доводів щодо розміру завданої майнової шкоди, позивач надав висновок № 120/16 від 15.08.2016, складений експертом ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_5 , згідно якого розмір майнової шкоди, завданої власнику в результаті залиття квартири позивача становить 17607,24 грн. /а.с. 17-24/.

За клопотанням відповідача у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку КНДІСЕ від 27.06.2018 № 1892/17-43 розмір матеріальної шкоди, що завданий позивачу ОСОБА_1 в результаті залиття 25.06.2016 квартири АДРЕСА_1 складає 25921,20 гривень /а.с. 87-103/.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З цього випливає, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди позивачу з вини відповідача, оскільки останній не заперечував цієї обставини, а тому вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування шкоди є цілком обґрунтованими.

Відповідач та його представник зазначали, що у них є сумнів у правильності розрахунку вартості матеріальної шкоди завданої позивачу, що визначена висновком експерта, оскільки до нього включено прямі та непрямі збитки, хоча останні не мають відношення до події залиття. Вважає, що до висновку експерта безпідставно включено загальновиробничі витрати, прибуток, адміністративні витрати та податок на додану вартість, що загалом складає 9 406 грн. 20 коп. Крім того, відповідач посилається, що у висновку експерта безпідставно включено ремонтні роботи у вбиральній кімнаті в сумі 621 грн., роботи з розбирання та улаштування покриттів підлоги у сумі 1453 грн., роботи по шпаклюванню стін у кухні, коридорі та житловій кімнаті на суму 3629 грн., оскільки експерт не обгрунтував їх необхідність, роботи по розбиранню та улаштуванню покриття підлоги коридору у сумі 1199 грн., оскільки ознак пошкодження підлоги експертом не зафіксовано.

Однак вартість матеріально шкоди позивачем доведена в повному обсязі, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, яку суд вважає належним доказом на підтвердження заявлених вимог.

Висновок експерта складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача. У висновку експерт Карпенко О.В. , який має кваліфікацію судового експерта з 1996 року, керуючись Методикою по визначенню причин залиття з урахуванням нових технологій та визначенню матеріальної шкоди за його наслідками, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», ДСТУ Б Д. 1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва» та низкою інших діючих ДСТУ, провела ідентифікацію об`єкта дослідження, встановила характер та обсяг пошкоджень, визначила обсяг і номенклатуру робіт з відновлювального ремонту квартири, перелік необхідних складових та матеріалів та вартість відновлювального ремонту.

Відповідач клопотав про відхилення вищевказаного висновку з наведених вище підстав, проте доказів на спростування висновку експерта Карпенко О.В. , він не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, не погоджуючись з розміром завданої майнової шкоди та висновком судового експерта, відповідач не скористався правом заявити клопотання про призначення по справі повторної судової будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин суд відкидає доводи відповідача та його представника про неправильність висновку експерта і покладає висновок судової будівельно-технічної експертизи в обґрунтування свого рішення вважаючи його належним, допустимим і достатнім доказом розміру завданих позивачу збитків.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в сумі 25291,20 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Враховуючи факт залиття, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як власнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пошкодженні майна, необхідності проведення ремонту по відновленню наслідків залиття, що призвело до порушення життєвого укладу позивача, істотних вимушених негативних змін у його житті, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, звернення до спеціалістів, до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

Також позивачем понесені витрати на оплату висновку № 120/16 від 15.08.2016, складеним експертом ФОП « ОСОБА_5 » ОСОБА_5 щодо визначення майнової шкоди, завданої в результаті залиття квартир в розмірі 1300,00 гривень, які підлягають стягненню із відповідача.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росі », від 05 травня 2011 року в справі Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти Україн », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтован ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Беручи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 593,49 грн.

Керуючись 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, п. п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, ст. ст. 13, 81, 133, 137, 141, 223, 259, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25 291, 20 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, витрати з проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 1300,00 гривень та судовий збір в розмірі - 593,49 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 27.05.2019.

Суддя: Ю.С. Мицик