Справа №705/4667/19
2/705/2293/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 жовтня 2019 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Уманської міської ради про встановлення сервітуту,-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради про встановлення сервітуту, в якому просив встановити постійний безоплатний земельний сервітут розміром 7,77 х 4 м через земельну ділянку комунальної власності, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для проходу, проїзду до земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:005:1110.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Частиною першою статті 100 ЗК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно статті 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статтею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Відповідно до статті 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Однією з основних ознак сервітуту, який підлягає встановленню за рішенням суду, є неможливість задоволення інтересів у будь-який інший спосіб у ситуації, коли власник і потенційний сервітуарій не можуть досягнути згоди щодо встановлення сервітуту або способу його здійснення, плати тощо. Умовою встановлення сервітуту у такий спосіб є те, що позивач має довести у суді, що нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна неможливе без встановлення сервітуту.

Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2019 року по справі№ 348/1992/16-ц, провадження № 61-45579св18 (ЄДРСРУ № 81952852).

За такого, позивачу необхідно надати докази у підтвердження того, що в інший законний спосіб, крім встановлення земельного сервітуту, є неможливим нормальне функціонування його господарства чи задоволення його інтересів при використанні свого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За такого, позивачу необхідно надати висновок експерта в порядку ст. 106 ЦПК України щодо встановлення сервітуту шляхом проходу, проїзду через земельну ділянку комунальної власності, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:005:1110 або надати дані у підтвердження неможливості надання такого висновку.

Окрім того, земельний сервітут може бути встановлений лише на сформованій земельній ділянці. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 ЗК України). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України).

Позивачем у позовній заяві не вказано відомостей щодо земельної ділянки на якій просить встановити сервітут, чи являється вона сформованою.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених уст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уманської міської ради про встановлення сервітуту -залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали. Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута. Водночас роз`яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С. Годік