Ухвала

04 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/39360/18-ц

провадження № 61-17792ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 червня 2012 року між сторонами укладено у Кримському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний договір № SАМDN808, внесок «Стандарт на 6 міс.», зі строком на 6 місяців до 26 грудня 2012 року включно, з нарахуванням 9% процентів річних. Сума вкладу позивача становить 10 481,39 дол. США. Відповідно до договору відповідач відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_1 та для зарахування відсотків - № НОМЕР_2. 06 липня 2018 року відповідачем отримано від позивача заяву від 08 червня 2018 року про розірвання договору та повернення коштів. Однак, на даний час кошти не повернуті, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу у розмірі 10 481,39 дол. США, не нараховані відсотки за період з 27 лютого 2014 року по 10 липня 2018 року у розмірі 4 122,20 дол. США, не нараховані відсотки за період з 11 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року у розмірі 0,09 дол. США, 3% річних за період з 11 липня 2018 року по 12 серпня 2018 року у розмірі 28,43 дол. США, а всього 14 632,11 дол. США.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 14 590,79 дол. США та 745,10 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 3 982 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року змінено в частині розміру стягнутих з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у валюті доларах США, визначивши до стягнення 14 575,79 дол. США та судового збору, визначивши його в розмірі 3 972 грн. В решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року залишено без змін.

02 жовтня 2019 року ОСОБА_2, який діє від імені АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року в указаній вище справі.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справинезначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення коштів. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн). Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов'язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов'язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані АТ КБ «ПриватБанк» рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький