ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Ковалевської Л.М.

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області про припинення дії, яка порушує право,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про припинення дії, яка порушує право, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належать: земельна ділянка площею 0,1000 га в АДРЕСА_1 житловий будинок АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 та частина земельної ділянки площею 0,1469 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 . Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2009 з позивача стягнуто заборгованість на користь ВАТ «Універсал Банк», виписано виконавчий лист, який пред`явлено до відділу виконавчої служби. Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно позивача. На даний час заборгованість відсутня і у банка відсутня будь яка претензія до позивача, то наявність заборони відчуження порушує права позивача. При зверненні до відділу ДВС, позивачеві надано відповідь, що на виконанні у відділі ДВС не перебувають будь-які виконавчі провадження, де стороною є позивач.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року дана справа призначена до підготовчого судового засідання.

Позивач в підготовчому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача - Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Микитин К.О. в судовому засіданні позов визнала, претензій до позивача не мають, тому вирішити справу на розгляд суду.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно Договору дарування частини земельної ділянки від 31.01.2007 ОСОБА_1 подарована частина земельної ділянки площею 0,1469 га, яка розташована на території АДРЕСА_3 (а.с.12).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2009 з позивача ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по кредитному договору на користь ВАТ «Універсал Банк» в розмірі 102082,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1155216,76 грн., та судові витрати (а.с.11).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Фастівського МРУЮ від 07.08.2010 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с.10).

При зверненні позивача ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з питання зняття арешту з нерухомого майна, листом від 20.08.2019 за №15.2841/451/1 надано відповідь, що згідно даних АСВП станом на 20.08.2019 на виконанні у відділі не перебувають будь-які виконавчі провадження де стороною є ОСОБА_1 (а.с.8).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпоряджатися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 237, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області про припинення дії, яка порушує право - задовольнити.

Припинити дію заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1000 газ цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки площею 0,1469 га, надану для ведення особистого селянського господарства, з загальної площі 0,29388 га наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку господарських будівель і гаражного будівництва 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства 0,1438 га, яка розташована на території АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , накладену постановою Фастівського відділу ДВС, яка видана на підставі виконавчого листа №2-1500 від 24.09.2009.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська