Справа № 161/5896/19
Провадження № 2/161/1991/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинській області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Спадкоємцями першої черги після її смерті є він та відповідач ОСОБА_2 .

Зазначає, що після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 і у якому він проживав разом з матір`ю та своєю сім`єю на час відкриття спадщини.

Вказує, що відповідач вибув із господарства в 1980 році, оскільки отримав квартиру в м. Луцьку і в подальшому після смерті матері не звертався із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Разом з тим, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

У зв`язку з чим, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник до початку розгляду справи по суті подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач подав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.10.1957 року (а.с. 6).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.10.2009 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно із положеннями ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Беручи до уваги той факт, що заповіт у якому померла розпорядилася б спадковим майном, не складався, то в даному випадку має місце спадкування за законом.

Як з`ясовано судом, власником спадкового майна є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт підтверджується довідкою Торчинської селищної ради Луцького району №60 від 06.09.2018 року (а.с. 10).

Крім того, як слідує із вказаної довідки, спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті проживала в АДРЕСА_2 ) разом з сином ОСОБА_1 , який і надалі продовжує проживати в даному будинку.

При цьому, заповіт від імені спадкодавця ОСОБА_3 в Торчинській селищній раді не посвідчувався.

При зверненні до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу в оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв`язку тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ на право власності на спадкове майно. За цих обставин останній вимушений звернутись до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна (а.с. 9).

Таким чином, з представлених в судове засідання письмових доказів, матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, а тому вважається таким, що прийняв спадщину в порядку, визначеному ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття не заявляв.

Водночас, як слідує із матеріалів спадкової справи №21/2019, інший спадкоємець ОСОБА_2 із заявою про отримання спадщини не звертався (а.с. ).

А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1262, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 27.08.2019 року.