Справа № 645/5543/18
Провадження № 2/645/373/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_4, в якому просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю з листопада 2002 року по 02.05.2017 року зі ОСОБА_6; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частину будинку № 3 по пров. Кронштадському в м. Харкові, яка була зареєстрована за ОСОБА_8; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у ПАТ "Мегабанк" в сумі 43415,84 грн., у ПАТ "Укрсиббанк" в сумі 26900,82 грн. та ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 13916,79 грн. на рахунках, які були відкриті на ім'я ОСОБА_8

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.11.2002 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану. Після одруження позивач проживав зі своєю дружиною за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, разом з ними проживав однією сім'єю син дружини позивача від попереднього шлюбу ОСОБА_7 З 21.01.2010 року позивач є зареєстрованим за вищевказаною адресою. За час проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач, його дружина та її син від першого шлюбу, були однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного, спільно святкували родинні свята. Позивач вказує, що він сприймав ОСОБА_7 як свого сина, коли останній перебував в місцях позбавлення волі, позивач та його дружина готували та відвозили йому передачі, їздили на побачення. 11.11.2016 року дружина позивача ОСОБА_8 померла. За вищевказаною адресою залишились проживати позивач та його пасинок ОСОБА_7 02.05.2017 року ОСОБА_7 помер, позивач займався його похованням. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки в праві власності на будинок № 3 по пров. Кронштадському в м. Харкові та грошові вклади з відповідними відсотками та компенсацією, що знаходяться в ПАТ "Мегабанк" в сумі 43415,84 грн., у ПАТ "Укрсиббанк" в сумі 26900,82 грн. та ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 13916,79 грн. Вказане майно належить ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_8, яку він прийняв в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, але за життя не встиг оформити свої права документально та отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач вказує, що оскільки він проживав зі ОСОБА_6 однією сім'єю не менше як п'ять років, він є спадкоємцем за законом четвертої черги, інших спадкоємців не має. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріусу від 23.11.2017 року отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_6, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.10.2018 року клопотання про витребування доказів повернуто заявнику.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.10.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4, закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду, викликано в судове засідання свідків по справі.

14.11.2018 року до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_5 міської ради, відповідно до якого представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з тих підстав, що в додатках до позовної заяви міститься технічний план на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований по пров. Кронштадському, буд. 3 у м. Харкові, яке містить самочинно збудоване майно. Таким чином, що у складі домоволодіння по пров. Кронштадському, літ. "А-1" наявні самочинно побудовані прим. "л2" (тамбур) площею 2.00 кв.м., також до складу домоволодіння входить самочинно побудований сарай "Ф" площею 2.30 за умови відсутності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку, визнання права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування є неможливим. Крім того, спадкоємець не набуває права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, якщо за життя спадкодавець не набував права власності на таке майно, враховуючи, що у спадкодавця не виникло права власності на спірне нерухоме майно, то і перехід цього права до спадкодавця в порядку спадкування відповідно до вимог чинного законодавства не можливий.

20.11.2018 року на виконання ухвали суду від 29.10.2018 року до матеріалів справи надійшла витребувана з Дванадцятої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори інформація.

20.11.2018 року на виконання ухвали суду від 29.10.2018 року до матеріалів справи надійшла витребувана з АТ "Мегабанк" інформація.

20.11.2018 року на виконання ухвали суду від 29.10.2018 року до матеріалів справи надійшла витребувана з АТ "Укрсиббанк" інформація.

01.02.2019 року до матеріалів справи надійшли пояснення третьої особи - ОСОБА_4 щодо відзиву ОСОБА_5 міської ради, відповідно до якого, третя особа вказала, що наявність у складі домоволодіння № 3 по пров. Кронштадському в м. Харкові самочинно побудованих будівель "літ. л2" (прибудова) та "літ. Ф" (сарай) не може бути підставою для відмови позивачу у визнанні права власності в порядку спадкування 1/3 частки зазначеного будинку, а тим більше на вклади в установах банку. На думку третьої особи, суд лише не повинен включати до складу спадкового майна будівлі "літ. л2" (прибудова) та "літ. Ф" (сарай), оскільки право власності на них спадкодавцем не було оформлено належним чином, що тим менше не позбавляє позивача, як правонаступника прав та обов'язків спадкодавця, в майбутньому здійснити у встановленому законом порядку реєстрацію права власності на зазначені будівлі.

07.02.2019 року до матеріалів справи на запит суду надійшла відповідь з ДУ "Темнівська виправна колонія".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_3 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. У відзиві на позовну заяву уповноважений представник ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні позовних вимог з викладених у відзиві підстав та просив розглянути справу без участі представника ОСОБА_5 міської ради.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити позов ОСОБА_2

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.11.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №162886 від 23.11.2002 року.

ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 18.12.1996 року, посвідченого Дванадцятою ОСОБА_5 державною нотаріальною конторою, на праві власності належить 2/3 частки житлового будинку літ. "А1", загальною площею 110,1 кв.м., житловою площею 56,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

ОСОБА_2 після одруження зі ОСОБА_8 з 21.01.2010 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

11.11.2016 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 567653 від 11.11.2016 року, виданому ОСОБА_5 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належні їй на праві власності 2/3 частини житлового будинку № 3 по пров. Кронштадському в м. Харкові та на банківській вклади в ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно відповіді на запит суду з Дванадцятої ОСОБА_5 державної контори від 13.11.2018 року за № 3888/01-16, після померлої 11.11.2016 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкала за адресою м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, заведено спадкову справу № 1001/2016, що містить заяву від 05.12.2016 року чоловіка спадкодавиці ОСОБА_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, про прийняття спадщини за законом. Інші заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили.

01.06.2017 року чоловіку спадкодавиці ОСОБА_2, який мешкає в м. Харкові, пров. Кронштадський, буд. 3, було видано свідоцтво про право власності за р. 1-222,, на 1/2 частку грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсацією, що знаходяться у ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до ст. 63 СК України, як пережившему чоловіку ОСОБА_8

01.06.2017 року чоловіку спадкодавиці ОСОБА_2, який мешкає в м. Харкові, пров. Кронштадський, буд. 3, було видано свідоцтво про право власності за р. 1-226, на 1/4 частку грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсацією, що знаходяться у ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк", а 1/4 частка цих вкладів залишена відкритою для сина спадкодавиці ОСОБА_7, який фактично прийняв спадщину.

ОСОБА_2 вказує, що з 2002 року з часу його одруження зі ОСОБА_8 та проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з ним та ОСОБА_8 проживав однією сім'єю та вів спільне господарство та спільний побут син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_7

02.05.2017 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 592279, виданому ОСОБА_5 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 1/3 частину будинку № 3 по вул. Кронштадській в м. Харкові та на банківській вклади в ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк", які належали ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Згідно відповіді на запит суду з Дванадцятої ОСОБА_5 державної контори від 13.11.2018 року за № 3888/01-16, після померлого 02.05.2017 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, який мешкав за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, заведено спадкову справу № 442/2017, що містить заяву від 01.06.2017 року ОСОБА_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7, про прийняття спадщини за законом.

Постановою завідувача Дванадцятої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори ОСОБА_10, ОСОБА_2 який мешкає в місті Харкові, пров. Кронштадський, буд. 3, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер 02.05.2017 року, оскільки ОСОБА_2 не надав до Дванадцятої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю зі ОСОБА_6

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 2 слідує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно із п. 21 даної Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Із п. 23 вищевказаної постанови вбачається, якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини спадкоємець має право звернутися у суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 вказує, що з 2002 року з часу проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, він проживав з померлим ОСОБА_6 однією сім'є, ставився до нього як до сина, коли ОСОБА_7 перебував в місцях позбавлення волі, разом зі ОСОБА_8 готував та відвозив йому передачі, їздив на побачення, у зв'язку із чим, просить суд встановити факт його спільного проживання з померлим ОСОБА_6 з 2002 року, оскільки це має юридичне значення, та від встановлення зазначеного факту залежить його право на спадкове майно після померлого ОСОБА_7

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відомостей (Довідки) про склад сім'ї або зареєстровнаих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні від 16.11.2017 року № 3911-11, виданою Адміністрацією Немилянського району, за адресою м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, постійно проживала та була зареєстрована з 24.05.1974 року по день смерті ОСОБА_8, померла 11.11.2016 року. Разом з нею постійно проживали та були зареєстровані на час її смерті ОСОБА_2 (чоловік), зареєстрований з 21.01.2010 року до цього часу та ОСОБА_7 (син), зареєстрований з 21.05.1996 року, проживав на момент смерті матері сумісно з нею, помер 05.05.2017 року. Інших осіб зареєстрованих не було.

Згідно з будинкової книги прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_9, за вказаною адресою були зареєстровані: з 24.05.1974 року по день смерті 11.11.2016 року ОСОБА_8, з 21.05.1996 року по день смерті 02.05.2017 року ОСОБА_7, з 21.01.2010 року та на даний час ОСОБА_2

Таким чином, матеріалами справи спростовується твердження позивача, щодо його реєстрації за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, з 2002 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка третя особа ОСОБА_4 пояснила суду, що дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_8 є рідною сестрою її чоловіка. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 мешкали в одній половині будинку № 3 по пров. Кронштадському, третя особа з чоловіком в іншій. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 почали мешкати у вказаному будинку з 2000 року, в 2002 році вона уклали шлюб. Коли ОСОБА_2 оселився за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_7 відбував покарання у виді позбавлення волі. Ще не будучи знайомим зі ОСОБА_6 ОСОБА_2 відвозив йому передачі з продуктами харчування та ліками. Свідок повідомила, що ОСОБА_7 відбував покарання у виді позбавлення волі спочатку з 1999 року по 2003 рік, а потім з 2007 року по 2013 рік. Після відбування покарання, ОСОБА_7 мешкав разом зі ОСОБА_11 та ОСОБА_2 за вищевказаною адресою, також свідок повідомила, що вони у трьох мешкали однією сім'єю, після смерті ОСОБА_11, ОСОБА_2 продовжував проживати однією родиною зі своїм пасинком ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, приблизно з 2000 року, та перебував у шлюбі з його тіткою ОСОБА_8 Також за цією адресою мешкаю брат свідка ОСОБА_7, який є сином його тітки від першого шлюбу. Свідок вказав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були нормальні стосунки, за життя його тітки вони мешкали у трьох, після її смерті, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 залишились мешкати за вказаною адресою у двох до смерті ОСОБА_7 Також свідок вказав, що ОСОБА_7 перебував на утриманні ОСОБА_2, оскільки останній фактично ніде не парцював.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, пояснила суду, що знайома з ОСОБА_2 з 2000 року, з того часу як він оселився за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, 3. На час, коли ОСОБА_2 оселився за вищевказаною адресою, син його дружини ОСОБА_8 відбував покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_2 покупав та відвозив йому передачі з продуктами харчування та ліками. Після того, як ОСОБА_7 звільнився, він також оселився за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, буд. 3, де вони проживали однією родиною у трьох. Після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мешкали у двох за вищевказаною адресою, ОСОБА_2 фактично утримував ОСОБА_7, який довго ніде не працював, сплачував комунальні послуги, лікував, та хоча вони готували їжу окремо, покупав продукти харчування, надавав грошові кошти.

На підтвердження факту проживання однією сім'єю зі ОСОБА_6, ОСОБА_2 надано до матеріалів справи копію договору-замовлення № 1352/С-2 на поховання КП "Ритуал" ХМР, виписаного на його ім'я та копію листа ОСОБА_5 місцевої прокуратури № 3 від 03.05.2017 року.

Статтею 1264 ЦК України, передбачено, що четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

Слід зауважити, що йдеться про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відтак умовою закликання до спадкування таких осіб є сплив п'ятирічного строку ще до дати смерті спадкодавця, а не в один день з нею.

Згідно відповіді на запит суду з ДУ "ОСОБА_5 слідчий ізолятор" за № 24633 від 27.12.2018 року, згідно з даними оперативно-довідковою картотеки "ОСОБА_5 слідчий ізолятор" ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, утримувався в установі з 20.10.2007 року по 2013 рік. Засуджений 13.08.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 31.08.2018 року. Вибув 23.09.2008 року до Темнівської ВК (№100) Харківської області.

Згідно відповіді на запит суду з ДУ "Темнівська виправна колонія (№100)" за № 712/1-541/6р від 06.02.2019 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, відбував строк покарання в установі з 23.09.2008 року по 18.10.2013 року. Був засуджений 13.08.2018 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. 18.10.2013 року був звільнений з установи за відбуттям строку покарання. Вибув за адресою: м. Харків, пров. Кронштадський, 3/1.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 592279 від 03.05.2017 року, ОСОБА_7 помер 02.05.2017 року, тобто позивачу для отримання права на спадкування за законом в порядку ст. 1264 ЦК України, необхідно встановити факт проживання зі ОСОБА_6 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, тобто з травня 2012 року.

Пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року.

ОСОБА_2 просить суд встановити факт його проживання однією сім'єю зі ОСОБА_6 з 2002 року, проте, до вступу в дію нового Цивільного Кодексу України, тобто до 01.01.2004 року, встановлення такого факту немає ніякого правового значення, оскільки діючий на той час Цивільний Кодекс України від 1963 року не передбачав встановлення зазначеного факту.

З наданих на запит суду відповідей встановлено, що померлий ОСОБА_7 з 20.10.2007 року по 2008 рік утримувався в ДУ "ОСОБА_5 слідчий ізолятор", з 23.09.2008 року по 18.10.2013 року відбував покарання у виді позбавлення волі в ДУ "Темнівська виправна колонія", у з'вязку з чим у суда відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_7 з листопада 2002 року по 02.05.2017 року та визнання ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки матеріалами справи підтверджено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не проживали неприривно однією сім'єю не менше як п'ять років.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Враховуючи той факт, що вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно безпосередньо залежить від виникнення у потенційного спадкоємця права на спадкування майна спадкодавця, ці обставини не доведено позивачем під час розгляду справи, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачем права власності на 1/3 частину будинку № 3 по пров. Кронштадському в м. Харкові та на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ КБ "ПриватБанк" після смерті ОСОБА_7

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 83, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення буде складено у строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1, місце проживання (перебування): м. Харків, пров. Кронштадський, 3.

Відповідач ОСОБА_5 міська рада, , адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, буд. 7.

Третя особа ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, НОМЕР_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання (перебування): м. Харків, пров. Кронштадський, 3.

Повний текст рішення складено 21.02.2019 року.

Суддя О.В. Горпинич