Справа № 343/170/19
Провадження № 22-ц/4808/1223/19
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретарів Бойчука Л.М., Мельник О.В.,

з участю представників ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Іваночко Оксана Михайлівна про визнання іпотечного договору припиненим та виключення записів про іпотечне майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 26 липня 2019 року під головуванням судді Тураша В.А. в м. Долина

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Іваночко О.М. про визнання іпотечного договору припиненим та виключення записів про іпотечне майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Позовні вимоги мотивував тим, що 15.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк», право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами якого передано ПАТ «Дельта Банк» та ним було укладено кредитний договір № 0807/0708/55-008. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 17 000 дол США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк з 15.07.2008 року по 15.07.2018 рік.

В порядку забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами якого передано ПАТ «Дельта Банк», було укладено 15.07.2008 року Іпотечний договір № 0807/0708/55-008-Z-1. Відповідно до п. 2 іпотечного договору передано в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 було прострочено виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» у 2014 році звернулось до суду з позовом про дострокове і повне повернення заборгованості за основним зобов`язанням, за результатами розгляду якого Долинським районним судом було постановлено 16.05.2014 року заочне рішення по справі № 343/676/14-ц про стягнення з боржника на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 86261,10 грн., з яких: тіло кредиту - 81349,88 грн., заборгованість за відсотками - 4911,22 грн. та судові витрати - 862,61 грн.

На підставі зазначеного судового рішення 24.07.2014 року було видано виконавчий лист № 343/676/14-ц, який ПАТ «Дельта Банк» пред`явив до виконання в Долинський районний відділ державної виконавчої служби, у зв`язку із чим було відкрито виконавче провадження ВП № 53460943.

15.06.2017 року державним виконавцем відділу Долинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Іван-Франківській області, на підставі п.9 ст. 39 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним і повним виконанням ОСОБА_1 рішення Долинського районного суду від 16.05.2014 року за виконавчим листом № 343/676/14-ц, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою також припинено чинність арешту майна боржника, зокрема: звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року були виконані ОСОБА_1 у повному обсязі, і з дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк» жодним чином не висував ОСОБА_1 претензій чи вимог щодо виконання зобов`язань за кредитним договором.

Просив визнати таким, що припинений, іпотечний договір № 0807/0708/55-008-Z-1 від 15.07.2008 року, укладений між позивачем та ВАТ «Сведбанк», право іпотекодержателя за яким перейшло до ПАТ «Дельта Банк», і був посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Іваночко О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4255. Також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна (двокімнатна квартирам АДРЕСА_1 ) і запис про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі за № 4256.

Рішенням Долинського районного суду від 26 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його помилковим і таким, що підлягає перегляду і скасуванню, оскільки суд першої інстанції дійшов хибних висновків при оцінці доказів та доводів сторін у справі, викладені у рішенні суду висновки не відповідають дійсним обставинам справи, наслідком чого стало неправильне застосування норм матеріального права та ухвалення невірного рішення.

Апеплянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач та його представник не надали суду належних доказів того, що заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі. Такі твердження суду не відповідають дійсності, оскільки разом з позовною заявою були додані копії платіжних документів про сплату заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, розмір якої було встановлено заочним рішенням від 16.05.2014 року по справі № 343/676/14-ц на підставі заявлених позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Висновок суду про те, що належних і допустимих доказів на підтвердження факту погашення в повному обсязі на підставах, встановлених договором, заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 15.07.2008 року матеріали справи не містять, є хибним і повністю спростовується наявними у матеріалах справи належними доказами, наданими позивачем. Предметом позову у справі № 343/170/19 було визнання іпотечного договору припиненим, а під час розгляду справи представник позивача лише звертав увагу суду на те, що ПАТ «Дельта Банк», отримавши повне задоволення своїх вимог, ніколи не звертався до суду з вимогами щодо неналежного виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання.

У ПАТ «Дельта Банк» не було жодних перешкод для своєчасного і належного надання суду банківських виписок чи інших первинних документів, які б підтверджували достовірність наведеної у розрахунку заборгованості інформації, однак відповідач не вважав за потрібне надати суду такі докази, а суд в свою чергу, безпідставно дійшов висновку про наявність у позивача непогашеної основної заборгованості за кредитним договором, спираючись лише на виготовлений самим же відповідачем розрахунок заборгованості.

Апелянт вважає, що під час розгляду справи було надано достатньо належних і допустимих дозів, які свідчать про повне повернення заборгованості за основним зобов`язанням по кредитному договору перед ПАТ «Дельта Банк».

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до розрахунку заборгованості за договором кредиту 0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року у позивача ОСОБА_1 станом на 07.03.2019 року наявна загальна заборгованість 246 411.74 грн. в т.ч. : за кредитом - 5141.53 доларів США; за відсотками -2 283.11 доларів США; пеня 49 798.79 грн. Крім того зобов`язання за кредитним договором 0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року не припинилися, тому строк дії іпотечного договору не закінчився, тому відсутні підстави для припинення іпотечного договору від 15.07.2008 р.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження суті позовних вимог та з порушенням норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що 15.07.2008р. між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №0807/0708/55-008 (а.с.11-15).

У відповідності до п.1.1 вказаного договору Банк надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000 доларів США строко до 15 липня 2018 року включно зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитом.

П.2.1 договору, передбачено, що забезпеченням виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека об`єкта нерухомості, а саме:квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 кв.м.

Відповідно до п.11.6 договору, цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і скріплення печаткою банку і діє до повного виконання сторонами своїх зобов?язань за даним договором.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

15.07.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 , укладено іпотечний договір №0807/0708/55-008-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Іваночко (тепер Ананевич ) О.М. та зареєстрований в реєстрі за №4255 (а.с.16-18).

Пунктом 1 цього договору передбачено, що цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору №0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем , а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов?язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 17 000 доларів США в строк до 15 липня 2018 року; сплати іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в кредитному договорі; а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору ( у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки.

Згідно п.2.1 іпотечного договору - предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,7 кв.м.

Відповідно до п.16 цього договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Одночасно з нотаріальним посвідченням даного договору накладається заборона відчуження предмета іпотеки. Договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов?язання чи настання одного з випадків передбачених ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" 25.05.2012 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотраільного округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №№ 1306,1307, в т.ч. і право вимоги по договору № 0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року, боржник ОСОБА_1 .

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформації 154268831 від 29.01.2019р. (а.с.28) - на квартиру, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , номер РПВН:3539988 накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження : 7568619 Зареєстровано: 15.07.2008р. реєстратор - приватний нотаріус Ананевич О.М. Підстава обтяження: - іпотечний договір, 4255, 15.07.2008р. приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Іваночко О.М. Власник квартири - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Долинського районного суду від 16.05.2014 року в справі № 343/676/14-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору № 0807/0708/55-008 від 15.07.2008 року в сумі 862 61,10 (вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят одну гривню 10 копійок), яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 81 349,88 грн та суми заборгованості за відсотками - 4 911,22 грн, а також 862,61 грн сплаченого судового збору. Як встановлено рішенням суду, заборгованість виникла станом на 22.01.2014 року (а.с.105-106).

На підставі зазначеного судового рішення, 24.07.2014 року Долинським районним судом видано виконавчий лист № 343/676/14-ц, від 16.05.2014р. (а.с.21).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.06.2017 року - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №343/676/14 виданого 24.07.2014р., закінчено в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду (а.с.22).

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження №61-7769св18).

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна.

Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена, оскільки щодо цього існує спір, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи позивачем надані належні і допустимі докази, які свідчать про повне повернення заборгованості за основним зобов`язанням по кредитному договору перед ПАТ «Дельта Банк», однак право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Тому рішення суду першої інстнації постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших вищенаведених підстав, ніж це зроблено судом першої інстнації.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 26 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Іваночко Оксана Михайлівна про визнання іпотечного договору припиненим та виключення записів про іпотечне майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк