ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1722/19 Справа № 209/84/18 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Кам'янської міської ради

на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно ордеру на жиле приміщення № 3 від 01 грудня 2016 року, виданого адміністрацією Дніпровського району Камянської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Камянської міської ради від 23 листопада 2016 року № 335 «Про надання житлової площі та видачу ордера», йому надано право на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 14,9 кв.м на склад сімї одна особа як такому, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради з правом першочергового одержання житла як учасник бойових дій. Він зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Камянське. В кінці 2016 року він звернувся до департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради з необхідним пакетом документів для приватизації однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради йому було відмовлено у приватизації вищевказаної квартири, про що він отримав лист № 05-11/2811 від 23 жовтня 2017 року. Підставою відмови в приватизації житла в листі зазначено те, що він був прописаний за адресою: пр. Карла Маркса 12-41, з 1991 по 2002 роки. Однак, оскільки він зареєстрований та проживає в спірному житловому приміщенні: квартирі АДРЕСА_1, участі у приватизації державного житлового фонду не брав просив скасувати рішення департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, оформлене листом № 05-11/2811 від 23 жовтня 2017 року, про відмову в оформленні передачі в приватну власність ОСОБА_1 однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; визнати за ним право на приватизацію однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; зобовязати департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо приватизації однокімнатної квартири, в якій він зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року; стягнути з департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) право на приватизацію однокімнатної квартири, житловою площею 19,4 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Зобов'язано Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради , як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо приватизації однокімнатної квартири житловою площею 19,4 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, в якій проживає та зареєстрований ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на підставі Ордеру на жиле приміщення № 3 від 01.12.2016 року, згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням в частині задоволення позову, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, яким частково було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не досліджено обставини справи та не витребовано довідок з з ПАТ Державний ощадний банк України щодо використання чи невикористання позивачем свого права на приватизацію за іншими адресами.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення № 3 від 01 грудня 2016 року, виданого адміністрацією Дніпровського району Камянської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Камянської міської ради від 23 листопада 2016 року № 335 «Про надання житлової площі та видачу ордера» ОСОБА_1 надано право на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, жилою площею 14,9 кв.м на склад сімї одна особа як такому, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради з правом першочергового одержання житла як учасник бойових дій (а.с.15, 16).

Згідно довідки про реєстрацію та склад сімї №1/703 від 10.01.2018 року, виданої ТОВ «ЄРЦ КП», в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.17).

Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради ОСОБА_1 було відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_4, в звязку з тим, що ОСОБА_1 був прописаний за адресою: АДРЕСА_5, з 1991 року по 2002 рік, з невідомих причин не набув право власності у квартирі за місцем проживання, що є порушенням законодавчих актів щодо приватизації, що підтверджується листом №05-11/2811 від 23 жовтня 2017 року (а.с.19).

Відповідно до архівних документів, квартира за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 95,4 кв.м була приватизована 29.09.1994 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.25-27).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У відповідності зі статтею 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Матеріали справи підтверджують, що позивач зареєстрований в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брав.

Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Враховуючи, що позивач тривалий час проживає на підставі ордеру в спірному житловому приміщенні та його право на приватизацію не реалізовано, керуючись ст.345 ЦК України, ст.9 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства в оскаржуваній частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджено обставини справи та не витребувано довідки з ПАТ Державний ощадний банк України щодо використання чи невикористання позивачем свого права на приватизацію за іншими адресами, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак відповідач, заперечуючи право позивача на приватизацію, не надав суду жодних доказів використання позивачем права на приватизацію за іншими адресами, тоді як позивач має всі правові підстави для реалізації своїх житлових прав та гарантій.

У частині десятій статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду).

Однак доказів на підтвердження наявності виключних підстав для відмови позивачу у приватизації матеріали справи не містять.

З огляду на те, що на спірну житлову площу окрім ОСОБА_1 ніхто не претендує, та враховуючи, що він вселився у спірну квартиру на законних підставах і протягом тривалого часу добросовісно використовує її як єдине житло, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про захист його житлових прав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом судового рішення, згідно ст.141 ЦПК України, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кам'янської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

ОСОБА_5