ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» лютого 2019 року

м. Харків

справа № 621/627/16-ц

провадження № 22ц/818/1189/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року у складі судді Бібіка О.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про захист прав споживача, який у подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та споживачем послуг Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз».

27 січня 2016 року позивач отримала претензію від 26 січня 2016 року про порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання в частині несанкціонованого відбору природного газу та розрахунок збитків від 23 грудня 2015 року на суму 9 280,85 грн. за період з липня 2015 року по листопад 2015 року на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП України №2494 від 30 вересня 2015 року і акту про порушення від 25 листопада 2015 року з приводу відмови споживача у доступі до об'єкта споживання.

Вказала, що неодноразово зверталась до відповідача з приводу неправомірності нарахування збитків та просила провести перерахунок.

Зазначила, що на її звернення лише 12 лютого 2016 року надано копію акта про відмову у доступі до газоспоживчих приладів та копію акта-претензії від 25 листопада 2015 року, зі змісту яких вбачається, що вона відмовилась допустити працівників Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" до приладів обліку газу у своєму домоволодінні. Вказані документи до цього часу на її адресу не направлялись, вона з ними ознайомлена не була.

Вказала, що акт-претензія не відповідає вимогам Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, а саме: не заповнені графи про перевірку усунутих порушень, не вказано, що вона відмовилась від підпису, не зазначено, що їй пропонувалось вказати свої зауваження і про відмову це зробити, не зазначено про вручення другого примірника акту. Крім того, акт складено не у її присутності та не у присутності голови сільської ради, який його підписав.

Зазначила, що не попереджалась слюсарями, якими складено акт-претензію, про можливість протягом 20 днів усунути порушення.

Вказала, що представники відповідача приїхали до місця її проживання без будь-якого попередження, без лічильника з обмінного фонду, графік метрологічної повірки приладу обліку не було доведено до відома.

Зазначила, що 25 листопада 2015 року вона впустила слюсарів до подвір'я свого домоволодіння, і ті, без будь-яких пояснень, зірвали пломбу на газовому лічильнику. Вона обурилась такими діями і за відсутності лічильника з обмінного фонду, який необхідно було встановити замість знятого для метрологічної повірки, відмовила у знятті власного лічильника, після чого працівники відповідача пішли.

Вказала, що жодних актів у її присутності не складалось, сільський голова також не був присутній у її помешканні того дня.

Зазначила, що її не було належним чином повідомлено про засідання комісії, що приймала рішення про нарахування збитків. Комісія прийняла своє рішення за її відсутності, без її пояснень, вивчення документів та встановлення всіх обставин.

Вказала, що у подальшому її домоволодіння було неправомірно відключено від газопостачання на підставі нарахованих штрафних санкцій, незважаючи на те, що вона оскаржує дії відповідача щодо нарахування збитків.

Просила визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» щодо проведення нарахувань їй збитків за період з липня 2015 року по листопад 2015 року у розмірі 9 280, 85 грн. та відключення газопостачання; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» здійснити їй перерахунок розміру платежу за спожитий природний газ за період з липня 2015 року; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Харківгаз» в особі Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» відновити газопостачання в її будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, і як доводи апеляційної скарга виклала позовні вимоги. Вказала, що акт-претензію від 25 листопада 2015 року складено за її відсутності та їй не вручено ні особисто, ні засобами поштового зв'язку; що голова сільської ради також не був присутній під час його складання; що її звернення до Зміївської районної ради викликані необхідністю захисту її прав та не свідчать про те, що їй було відомо про складені щодо неї акти; що розрахунок збитків складено на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП України №2494 від 30 вересня 2015 року, і вже в ході розгляду справи відповідачем змінено нормативно-правовий документ, на який він посилався, оскільки порушення виявлено до набрання чинності цим Кодексом; що вона не попереджалась про 20-денній строк для усунення порушень; що її не запрошували на засідання комісії, яка нарахувала збитки; що в подальшому її газовий лічильник направлено на повірку, що свідчить про те, що вона не відмовлялась від неї, а вимагала її проведення у відповідності до вимог чинного законодавства.

06 січня 2019 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилався на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що позивач не допустила працівників до газового лічильника і розрахунок збитків здійснено правомірно внаслідок цього на підставі Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному підприємству; що у 2015 році позивач зверталася до голови районної ради з приводу того, шо вона не в змозі сплачувати суму, яка їй нарахована, однак, на той час вона мала можливість звернутися до товариства та погодити дату демонтажу газового лічильника.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що у діях працівників відповідача щодо складання актів внаслідок недопущення позивачем представників газорозподільного підприємства до лічильника газу відсутні порушення, та у подальшому нарахування збитків було правомірним, отже, підстав для задоволення позову немає.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи судові рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Публічним акціонерним товариством «Харківгаз» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання послуг з газопостачання від 06 вересня 2012 року №14885.

Згідно підпункту 11 пункту 28 вказаного договору, споживач зобов'язаний забезпечувати доступ представників виконавця до внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів після пред'явлення ними відповідного службового посвідчення для, зокрема, демонтажу або монтажу лічильника газу, пов'язаних з проведенням його періодичної та позачергової повірки.

Підпунктом 1 пункту 29 договору передбачено право виконавця послуг припиняти постачання газу споживачеві у разі перешкоджання у доступі до внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів у випадках, передбачених підпунктом 11 пункту 28 договору.

25 листопада 2015 року при спробі працівниками Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» демонтувати газовий лічильник у належному ОСОБА_1 житловому будинку АДРЕСА_1 для проведення його чергової повірки, власником будинку не було надано доступ до даного лічильника.

Як вбачається з витягу з графіку зняття лічильників газу для проведення повірки у побутового споживача 25 листопада 2015 року мав проводитись демонтаж лічильника газу на повірку у ОСОБА_1, проте у витягу зазначено про недопуск.

З акту про відмову у доступі до газоспоживчих приладів від 25 листопада 2015 року вбачається, що у вільному доступі за газоспоживчого обладнання, яке встановлено у домоволодінні за вищевказаною адресою, відмовлено.

Як вбачається з акту-претензії від 25 листопада 2015 року, його складено з приводу відмови ОСОБА_1 у доступі до газоспоживчих приладів, в результаті чого застосовується нарахування плати за спожитий газ за нормами споживання. В ньому також зазначено, що комісія азопостачального/газорозподільного підприємства з розгляду складеного акту-претензії проводитиме засідання 09 грудня 2015 року, на яке запрошується споживач. У разі неявки на засідання комісії акт - претензія розглядатиметься без участі споживача та уповноваженої ним особи.

Зазначені акти підписано представниками Зміївської філії Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та виборною особою ОСОБА_6

Згідно акту-розрахунку на оплату збитків від 23 грудня 2015 року, здійсненого на підставі акту порушення від 25 листопада 2015 року з приводу виявленого порушення ОСОБА_1 - відмова у доступі до об'єкта споживача, сума збитків, нарахована за період з 25 липня 2015 року по 25 листопада 2015 року, становить 9 280,85 грн.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 отримано претензію від 26 січня 2016 року №01-207 та зазначений розрахунок збитків, згідно якої її повідомлено про нараховані збитки та необхідність їх сплати.

З відповіді Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» від 15 лютого 2016 року №01-352 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлена про перенесення дати засідання комісії на 16 грудня 2015 року поштовим відправленням, отриманим нею 12 грудня 2015 року, та про повторне перенесення дати засідання комісії на 23 грудня 2015 року її проінформовано усно під час відвідування Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» 16 грудня 2015 року.

Як вбачається з листа ОСОБА_1 до начальника Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» від 19 січня 2016 року позивач не заперечувала щодо її повідомлення про перенесення дати засідання комісії.

24 лютого 2016 року лічильник газу, що знаходиться у домоволодінні ОСОБА_1 демонтовано на повірку, при цьому у акті про демонтаж зазначено, що пломби знаходяться у відповідному стані, пошкоджень немає.

Як вбачається з акту про відключення газоспоживчих приладів від 27 квітня 2016 року, газоспоживчі прилади у домоволодінні ОСОБА_1 відключені відповідачем у зв'язку з несплатою нарахованих збитків.

Із пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції вбачається, що у листопаді 2015 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 прибули до домоволодіння ОСОБА_1 з метою зняти на метрологічну повірку газовий лічильник. Їм було відмовлено у доступі до газового лічильника. Після чого вони звернулися до сільського голови та склали у його присутності акт про відмову у доступі. Копію акту залишили у хвіртці домоволодіння ОСОБА_1

ОСОБА_6 пояснив, що в листопаді 2015 року до нього звернулися працівники Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» з метою посвідчити факт недопуску до лічильника, який знаходиться в домоволодінні ОСОБА_1 Про те, що ОСОБА_1 не допустила їх до лічильника, він знав і зі слів самої власниці, яка зверталася до нього та повідомила особисто, що нікого до газового лічильника не допустить. Він підписав акт-претензію та про відмову у доступі до газоспоживчих приладів.

Відносини з постачання населенню природного газу регулюються статтею 714 ЦК України, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, що діяли в оспорюваний період, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Постачання населенню природного газу здійснюється на підставі договорів про надання послуг із газопостачання, тобто між сторонами у справі виникли договірні, а не деліктні правовідносини.

Виходячи з положень статей 6, 526, 626 - 631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідних посвідчень для встановлення і заміни санітарно-технічного і інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо.

Згідно з пунктом 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, чинних на час виникнення спірних правовідносин, споживач, що користується послугами з постачання природного газу - зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки.

Пунктами 34, 35 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для контрольного зняття показань лічильників газу; демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки; порушення інших вимог цих Правил.

Про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного (газопостачального) підприємства складають акт-претензію у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року № 184, чинного під час виявлення порушення, відмова у доступі до об'єкта споживача - вчинення споживачем (власником або наймачем) об'єкта (за обов'язкової умови присутності його у цьому приміщенні в момент відвідання його представниками газопостачального/газорозподільного підприємства) таких дій, які перешкоджають представникам газопостачального/газорозподільного підприємства виконувати вимоги Правил, цього Порядку та/або умов договору про надання населенню послуг з газопостачання, що засвідчується актом-претензією, складеним відповідно до вимог цього Порядку.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 розділу ІІ зазначеного Порядку відшкодування збитків здійснюється, зокрема, внаслідок відмови в доступі до об'єкта споживача, у результаті чого представник газопостачального/газорозподільного підприємства не здійснив: припинення газопостачання за порушення споживачем строків оплати послуг з газопостачання з дотриманням процедур, встановлених Правилами; контрольне зняття показань лічильника газу (за наявності лічильника); демонтаж лічильника газу, що призвело до порушення строку проведення періодичної повірки лічильника газу, а також монтаж лічильника газу після проведення його періодичної повірки.

У разі виявлення порушень, зазначених у підпункті 6 пункту 2 цього розділу, розрахунок збитків здійснюється таким чином: при наслідках, зазначених в абзаці третьому підпункту 6 пункту 2 цього розділу, - за нормами споживання газу з урахуванням усіх газових приладів та пристроїв споживача за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам газопостачального/газорозподільного підприємства для контрольного зняття показань лічильника.

При цьому представник газопостачального/газорозподільного підприємства в акті-претензії має попередити споживача під підпис про те, що розрахунок збитків за нормами споживання газу буде здійснено через 20 днів з дня складання акта-претензії, і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам газопостачального/газорозподільного підприємства для контрольного зняття показань лічильника газу.

У разі забезпечення споживачем доступу представникам газопостачального/газорозподільного підприємства протягом цього строку для контрольного зняття показів лічильника газу та зняття таких показів процедура відшкодування збитків до споживача не застосовується.

За результатами виявлених порушень представниками газопостачального/ газорозподільного підприємства складається акт-претензія.

Акт-претензія складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Споживач має право внести до акта-претензії свої зауваження та заперечення.

Працівники газопостачального/газорозподільного підприємства перед складанням акта-претензії зобов'язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта-претензії, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до об'єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник газопостачального/ газорозподільного підприємства та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках акта-претензії і другий примірник надсилається споживачеві поштовим відправленням.

Матеріали справи свідчать про те, що 25 листопада 2015 року ОСОБА_1 не допустила працівників Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» до газового лічильника. У зв'язку з чим було складено акт про відмову у доступі до газоспоживчих приладів та акт-претензія, в якій зазначено дату розгляду її питання на засіданні комісії. Зазначені документи складено у відповідності до вимог закону та підписані представниками газорозподільного підприємства, представником органу місцевого самоврядування.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 не заперечувала проти того, що ОСОБА_1 не допустила працівників Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» до газового лічильника. Не заперечувала і проти того, що їй відомо було про суму, яку їй нарахували. Вона з'явилася на засідання комісії, яке не було проведено, і їй повідомили про іншу дату засідання комісії. Пояснила, що працівники газового господарства вели себе зухвало, тому ОСОБА_1 не допустила їх до газового лічильника, однак, доказів щодо цього не надала. Підкреслила, що ОСОБА_1 не вручено акта - претензію поштовим відправленням.

В свою чергу представник відповідача пояснила, що дійсно мав місце недопуск до газового лічильника працівників Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз». Зухвалої поведінки з боку їх працівників не було. Вони повинні були демонтувати газовий лічильник, однак, ОСОБА_1 їх до газового лічильника не допустила. На теперішній час газовий лічильник зі згоди ОСОБА_1 демонтовано, газопостачання частково відновлено. Про те, що ОСОБА_1 нараховано суму збитків, їй було достеменно відомо, оскільки вона неодноразово зверталася з приводу цього до начальника газового господарства та голови Зміївської районної ради Харківської області, однак, не з приводу демонтажу газового лічильника, а з приводу незаконного нарахування суми.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов правильного висновку щодо того, що з боку працівників газового господарства при виконанні ними своїх обов'язків порушень не було, тому обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Посилання ОСОБА_1 на те, що її не було повідомлено про складання актів та нарахування збитків є необґрунтованими.

Так, з відповіді Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» від 15 лютого 2016 року №01-352 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлена про перенесення дати засідання комісії на 16 грудня 2015 року поштовим відправленням, отриманим нею 12 грудня 2015 року, та про повторне перенесення дати засідання комісії на 23 грудня 2015 року її проінформовано усно під час відвідування Зміївського управління з експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» 16 грудня 2015 року.

Крім того, у грудні 2015 року вона зверталась до голови Зміївської районної ради Харківської області, де зазначала, що не в змозі сплачувати кошти, які будуть нараховуватись не за лічильником газу, просила сприяти у вирішенні такої ситуації.

Отже, вона і про наявність акта - претензії, і про порушення нею Правил надання населенню послуг з газопостачання й подальше нарахування їй завданих збитків знала.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання обов'язком газорозподільного підприємства є здійснення періодичної повірки газових лічильників споживачів, а обов'язком останніх - безперешкодно допускати представників газорозподільного підприємства для здійснення вказаних робіт, а ОСОБА_1 такого обов'язку не виконано, суд першої інстанції, на підставі встановлених обставин та належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи позивача щодо того, що розрахунок збитків складено на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП України №2494 від 30 вересня 2015 року, і вже в ході розгляду справи відповідачем змінено нормативно-правовий документ, на який він посилався, оскільки зазначений Кодекс набув чинності після виявлення порушення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Закріплений у статті 58 Конституції України принцип незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів у часі є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин діяли Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені Постановою Кабінетів Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, які регулювали відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу та відповідний Порядок відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення споживачем природного газу цих Правил, який передбачав розрахунок збитків за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам газопостачального/газорозподільного підприємства для контрольного зняття показань лічильника.

Вказана Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 втратила чинність 16 липня 2016 року, а також Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 № 184, якою затверджено відповідний Порядок відшкодування збитків, втратила чинність 27 листопада 2015 року, у зв'язку з набранням чинності Кодексу газорозподільних систем.

Матеріали справи свідчать про те, що акт-претензію складено 25 листопада 2015 року, розрахунок збитків - 23 грудня 2015 року за період з 25 липня 2015 року по 25 листопада 2015 року.

Таким чином, під час складання акту-претензії та розрахунку збитків відповідач керувався нормами законодавства, чинними у відповідні періоди.

Крім того, як вбачається з Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, та Кодексу газорозподільних систем, вони містять аналогічні правила щодо нарахування збитків, завданих у зв'язку з недопуском працівників газорозподільного підприємства до лічильника газу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.