ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 635/6268/18

Провадження № 22-ц/818/2328/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

головуючого - Коваленко І.П.,

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року в складі судді Пілюгіної О.М.,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач забезпечує дитину матеріально з листопада 2017 року проте лише частково та не регулярно. Враховуючи таку поведінку відповідача та те, що з моменту фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, а саме з грудня 2014 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів, необхідно стягнути аліменти на утримання дитини починаючи з 01 січня 2015 року.

Відповідач подав суду відзив на позов, який доповнив, де вказав, що вимоги позивача визнає частково; не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів доходу але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відзив мотивував тим, що дійсно шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у 2014 році, з цього часу подружжя проживало окремо. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 ніколи не ухилявся від матеріальної допомоги на утримання своєї дитини задля цього надавав грошові кошти готівкою на руки позивачу або шляхом перераховування на рахунок останньої в сумі коштів, яку зазначала сама позивач При цьому, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження існування рішіення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, а також того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів та, що відповідач ухилявся від їх сплати. Також відповідач вказав він що він офіційно працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, в подальшому в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вимоги свого довірителя просив задовольнити в повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з її довірителя аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду (жовтень 2018 року) та до повноліття доньки; в задоволенні частини вимог позивача про стягнення аліментів, починаючи з 01 січня 2015 року просила відмовити, в подальшому в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01 січня 2015 року - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 січня 2015 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні відповідач визнавав ту обставину, що він сплачував кошти на утримання дитини, та не заперечував про те, що їм частково сплачувались аліменти, відповідно до наданої позивачем виписки по картці/рахунку АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час є безпідставними, оскільки позивачкою не доведений факт ухилення відповідача від сплати аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року (справа № 635/5014/16-ц провадження № 2/635/2392/2016).

Відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її народження серії НОМЕР_1 , що видано 04 січня 2013 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 02 від 04 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов:

- до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались;

- особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо).

Ухилення може виражатися у тому, що зобов'язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дочки з 01 січня 2015 року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, крім того позивач не надала доказів, що вони з відповідачем мають домовленість про визначення участі відповідача щодо утримання дочки, і він не виконує погоджені умови, а відповідно до долучених до справи квитанцій про грошові перекази та виписки по картці рахунку відповідач перераховував позивачу грошові кошти і що вказані кошти не є аліментами на утримання дочки.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки за минулий час.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 травня 2019 року.

Головуючий: І.П. Коваленко

Судді: А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко