Справа № 466/7317/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" травня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РОМАНИШИН М.С.

учасники справи

представник позивача Брикса Р.З., третя особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

10.09.2018р. Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовує тим, що у відділі у справах дітей Шевченківської районної адміністрації перебувають на обліку малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, через незабезпечення матір`ю виконання своїх обов`язків щодо створення належних умов для проживання та виховання дітей.

Розпорядженнями голови Шевченківської районної адміністрації №203 від 29.04.2016р. малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 влаштовані в Будинок дитини №2 у зв`язку з неналежними умовами проживання та утриманням дітей.

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації №174 від 22.03.2018р. малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано в Дитячий дошкільний будинок № 1 .

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації №186 від 29.03.2018р. малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано в Дитячий дошкільний будинок № 1 .

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2014 року проживає в дядька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 надав письмові пояснення в яких зазначив, що вихованням племінника займається він сам, матеріально забезпечує, допомагає з навчанням, слідкує за станом здоров`я дитини.

Батько дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_2 життям та здоров`ям дітей не цікавиться, матеріально не допомагає, не працює, на пропозиції соціальних служб щодо допомоги не реагує. За час перебування дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у закладі відвідувала їх, проте такі зустрічі мали формальний характер.

ОСОБА_2 фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо догляду за дітьми, не виконує обов`язки, покладені на неї чинним законодавством України. 03.08.2018р. органом опіки та піклування - Шевченківською районною адміністрацією прийнято висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей.

Провадження по справі відкрито ухвалою від 10.10.2018р. за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 . позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні від 01.03.2019р. підтвердила вказані у позовній заяві обставини. Проте, заперечила проти позбавлення її батьківських прав, стягнення з неї алмінентів. Пояснила, що коштів на утримання дітей не має, працює не офіційно по угоді, отримувала пільги як одинока мама. З дітьми бачиться рідко.

В наступні судові засідання відповідачка повторно не з`явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним рекомендованим листом за місцем проживання.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що він є дядьком дітей. З 2014 року він самотужки займається вихованням та матеріальним забезпеченням племінника ОСОБА_3 Мати ним не цікавиться, не займається вихованням, не надає кошти на утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, зловживає спиртними напоями.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, третьої особи, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею ч.1 ст.164 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Судом встановлено, що матір`ю малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - відповідачка по справі.

Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації №174 від 22.03.2018р. малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано в Дитячий дошкільний будинок № 1 .

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації №186 від 29.03.2018р. малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано в Дитячий дошкільний будинок № 1 .

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2014 року проживає в дядька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 надав письмові пояснення в яких зазначив, що вихованням племінника займається він сам, матеріально забезпечує, допомагає з навчанням, слідкує за станом здоров`я дитини. В судовому засіданні ОСОБА_1 ці обставини підтвердив. Вказав на те, що відповідачка абсолютно дитиною ОСОБА_7 не цікавиться, не знає про його здоров`я, навчання, не спілкується з ним. Не проявляє вона батьківської турботи і щодо інших дітей, які перебувають у державних установах. Умови для проживання дітей нею не створені, санітарний стан квартири незадовільний.

Отже, діти тривалий час перебувають на повному державному утриманні та вихованні, а також на утриманні родини, яке обумовлене не створенням відповідачкою умов для проживання та утримання дітей, ухиленням від виконання батьківських обов`язків впродовж кількох років.

Свідок ОСОБА_8 , сусідка відповідачки, в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, порушує громадський спокій, вчиняє дебоші та сварки, на звернення сусідів, поліції не реагує. Сусіди з приводу поведінки відповідачки неодноразово скаржилися в поліцію. Відносно неї були складені адміністративні матеріали.

Відповідно до Висновку №36-3353 від 03.08.2018р. орган опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3

При розгляді даного питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, ОСОБА_2 не з`явилась, вмотивованих пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надала.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. в судовому засіданні підтримав вказаний вище висновок органу опіки та піклування.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до узагальнення Верховного суду України Практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008р. зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Сама поведінка відповідачки, котра не з`явилися в судове засідання по вказаній справі, не з`явилася і на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка розглядала питання доцільності позбавлення її батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дітей, можливе позбавлення її батьківських прав щодо них.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка ухиляється від виконання даного обов`язку, аліменти на утримання дітей не надає.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд з`ясував, що відповідачка є працездатною, але не має офіційної роботи та постійного стабільного заробітку. А тому суд вважає, що аліменти з неї слід стягувати в твердій грошовій сумі.

Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідачі зобов`язані сплачувати на утримання дитини.

Відповідно д ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище особи, наявність у відповідачки інших дітей, стан здоров`я дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд вважає, що з відповідачки слід стягувати на користь державного закладу або фізичної особи, яким будуть передані діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на кожну дитину в розмірі по 1500,00грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., Декларацією прав дитини, ст.ст.150,155,164,166 Сімейного кодексу України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , ІНПП НОМЕР_1 ), батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , ІНПП НОМЕР_1 ), на користь державного закладу або фізичної особи, яким будуть передані діти ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), аліменти на кожну дитину ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі по 1500,00грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , ІНПП НОМЕР_1 ) 768,40грн. судового збору в доход держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення складено 13.05.2019р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська