Справа №: 671/248/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участі секретаря судового засідання Козак Г.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представнка відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Волочиської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного 17.08.2018 у с. Маначин Волочиського району Хмельницької області ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_5 . Позивач є єдиним спадкоємцем по закону після смерті останньої. Крім того, ОСОБА_5 09.01.2004 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла позивачу.

Звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 дізнався про заповіт, складений 17.08.2018 ОСОБА_5 , яка заповіла дві земельні ділянки ОСОБА_3 , а все інше майно - ОСОБА_1

Позивач просить суд визнати даний заповіт недійсним, так як він: 1) складений особою, яка не мала на це права, оскільки його складено щодо спадкового майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 ; 2) підписаний ОСОБА_6 без визначення у заповіті причин підписання його іншою особою, що є порушенням форми та посвідчення заповіту.

Ухвалою від 05.03.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державного нотаріуса Волочиської державної нотаріальної контори. Розгляд справи вирішено проводити в загальному порядку. Витребувано спадкову справу.

09.04.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до розгляду на 25.04.2019.

25.04.2019 судове засідання було відкладено на 15.05.2019 для продовження судового розгляду і дослідження письмових доказів.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. ОСОБА_1 зазначив, що він разом із своєю бабусею ОСОБА_5 спільно проживали впродовж шести місяців у 2015-2016 роках. В січні 2018 року, на ОСОБА_7 , її забрали до себе відповідач та його мати. У них бабуся проживала до смерті. ОСОБА_5 позивач не навідував, оскільки не хотів ходити до ОСОБА_3 Однак, його мати - ОСОБА_8 там бувала.

Представник ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_5 не ініціювала самостійно наміру вчинити новий заповіт від 17.08.2018, а такі дії були здійснені її сестрою - ОСОБА_9 Жодних проблем із зором та опорно-руховим апаратом у неї не було, а тому вона могла самостійно прочитати і підписати заповіт. ОСОБА_6 заповідач не доручала підписувати замість неї заповіт і він взагалі не знав, з якою метою його було запрошено 17.08.2018 в будинок Пасічників.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що 06.01.2018 його тітка ОСОБА_5 (рідна сестра його матері) попросила забрати її на Святий вечір до них. Після свята додому вона повертатись не захотіла та попросилась залишитись у них жити. Так, ОСОБА_10 проживала з ними до самої смерті. Позивач не цікавився життям та здоров`ям бабусі, не навідував її. Вона перед смертю була слабкою, проте здоровою: говорила та все розуміла. За період спільного проживання у неї були проблеми із серцем, тиском, неодноразово викликали лікаря. Відповідач вважає, що заповіт від 17.08.2018 відповідає волі ОСОБА_5 і підстав для задоволення позову не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у позові. Вважає, що позивач не цікавився ОСОБА_5 , не навідував її. Вона тривалий час проживала в сім`ї відповідача, а тому і не дивно, що заповідач вирішила змінити свій заповіт та частину майна заповісти саме ОСОБА_3 Процедура складення заповіту не містить порушень законодавства, так як його посвідчив староста села в присутності двох свідків, а ОСОБА_6 підписав. ОСОБА_5 зміст заповіту прочитано вголос і вона висловила свою згоду та не заперечувала проти підписання заповіту іншою особою.

Також представник зазначив, що з заявою про встановлення факту належності заповіту від 17.08.2018 саме ОСОБА_5 вони до суду не звертались, так як нотаріус ще не відмовила ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальних дій.

Третя особа в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі.

Допитаний в якості свідка староста с. Маначин ОСОБА_11 показав, що до нього звернулась сестра ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та вказала про намір бабці переписати заповіт. Він прийшов до ОСОБА_5 та запитав її чи зможе вона особисто написати в заповіті "з моїх слів записано вірно і мною прочитано в голос" та підписати. На що бабця відповіла, що не зможе. Її фізичний стан не дозволяв підписати самостійно заповіт і вона вказала про це йому особисто. Тоді, староста повідомив сестрі про необхідність знайти трьох людей: двох свідків та особу, яка могла б підписати заповіт за ОСОБА_5 Порадив, що таких осіб остання має знати і не боятися. В себе на робочому місці він набрав текст заповіту. Пізніше, прийшов знов до будинку ОСОБА_12 . ОСОБА_5 лежала, однак говорила і була адекватною. В її присутності двоє свідків прочитали вголос заповіт і вона погодилась із ним. ОСОБА_6 староста повідомив, що він має розписатись за бабцю і той розписався. ОСОБА_5 не заперечувала проти цього. Вказав, що шкодує про допущену неуважність та наявні описки в написанні по-батькові заповідача.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 також підтвердили, що ОСОБА_5 на момент посвідчення заповіту лежала і говорила, паралізованою не була. ОСОБА_13 зазначила, що бабушка вже не бачила, а ОСОБА_14 показала, що заповідач "може не бачила". Свідки прочитали їй заповіт вголос і остання з ним погодилась, сказавши що згідна "так". ОСОБА_6 теж був присутнім.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він знав, що відбувається переписання заповіту ОСОБА_5 , а саме: два паї заповідаються ОСОБА_3 , а хата ОСОБА_1 Його запросила тітка ОСОБА_15 . Також при цьому були присутніми двоє свідків. ОСОБА_5 лежала. Привіталась із ним. При ній заповіт прочитали і вона сказала "так". Він підписав цей заповіт. Також свідок вказав, що через два дні розповів ОСОБА_8 про зміст заповіту, хоча знав, що цього робити не можна.

Допитана ОСОБА_9 суду вказала, що її сестра ОСОБА_5 вісім місяців проживала у них і захотіла заповісти свої паї на її сина ОСОБА_16 , а хату на ОСОБА_17 . Сестра давно виявила таке бажання, однак заповіт не могли переписати, тому що староста був зайнятий, а також перебував у відпустці.

Коли вона повідомила старосту про волю ОСОБА_5 скласти заповіт, той вказав про необхідність залучити двох свідків і особу, яка зможе за неї підписати. Вона людей покликала. Сестра на той час вже не могла ходити та мала проблеми з очима (читати вона вже не могла), однак говорила та почувала себе нормально. ОСОБА_5 сказала сама, щоб заповіт хтось підписав за неї.

Також ОСОБА_9 зазначила, що впродовж проживання ОСОБА_5 у них, позивач ні разу не навідував бабусю, не прийшов на її поховання та на "40 днів". Його мати - ОСОБА_8 , довідалась про зміст заповіту та почала дзвонити і поневіряти їх.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що після смерті її чоловіка свекруха склала заповіт на онука - ОСОБА_18 . Навідувала її тричі за час проживання у ОСОБА_19 , востаннє - за два тижні до її смерті. ОСОБА_5 хворіла, мала задишку, однак лежачою не була. Говорила. Про зміну заповіту свідок дізналась від ОСОБА_20 , який є її родичем та він повідомив, що паї баба переписала на ОСОБА_3 , а хату - ОСОБА_21 . Вказав, що він розписався у заповіті за ОСОБА_22 .

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та надавши оцінку усім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 87 років, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.01.2019.

Згідно з запису сімейного лікаря в амбулаторній картці ОСОБА_5 померла остання на дому. Лікувалася амбулаторно. Причина смерті: а/с кардіосклероз та миготлива аретмія ХНК ІІІ ст. (а.с. 124).

ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_5 . Факт їх родинних відносин доводиться рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.12.2018.

Відповідач ОСОБА_3 є племінником померлої, разом з яким остання проживала з січня 2018 року і до моменту смерті. Сторони даний факт визнали під час судового розгляду справи.

09.01.2004 ОСОБА_5 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 , підписавши заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Маначинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі.

17.08.2018 в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області староста села ОСОБА_11 посвідчив заповіт ОСОБА_5 в присутності заповідача, двох свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та особи, яка здійснила підпис замість ОСОБА_5 - ОСОБА_6

Зі змісту заповіту слідує, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 2,26 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , земельну ділянку площею 2,32 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташовані на території с. Маначин Волочиського району Хмельницької області заповіла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з тим, що за станом здоров`я ОСОБА_5 не може сама підписати заповіт, згідно зі ст. 1253 Цивільного кодексу України, заповіт посвідчено в присутності двох вищевказаних свідків. Записано заповіт старостою зі слів ОСОБА_5 У зв`язку з хворобою ОСОБА_5 на її особисте прохання та в присутності старости, текст заповіту підписано ОСОБА_6 Заповіт до його підписання було зачитано вголос свідками. Особи заповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і свідків встановлено, їх дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано під № 27 (а.с. 59).

Також з матеріалів спадкової справи № 359/2018 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Волочиської державної нотаріальної контори в шестимісячний строк звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину не видавались, постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилось (а.с. 57-63).

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини другої статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно з підпунктів 1.3, 1.7, 1.8, 1.11 пункту 1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Суд вважає, що порядок складання оспорюваного заповіту від 17.08.2018 відповідає вищевказаним вимогам законодавства.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, зміст самого правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Суд вважає, що спірний заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми і посвідчення, відповідно до ст. ст. 1247, 1248, 207 ЦК України.

Сторонами не ставилося під сумнів те, що ОСОБА_5 при складанні та посвідченні заповіту від 17.08.2018 повністю усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Не встановлено зворотного і судом. Зміст заповіту відповідав волі заповідача, що доводиться показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6

Суд відхиляє доводи позивача в тій частині, що заповіт складено особою, яка не мала на це права.

Суд встановив, що в оспорюваному заповіті міститься ряд описок, зокрема, невірно вказано по-батькові заповідача " ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ", замість вірного " ОСОБА_25 ". Також наявна помилка і в даті народження ОСОБА_1 , який в дійсності народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд вважає, що наявність помилок (описок) в заповіті не може бути підставою для визнання його недійсним. В судовому засіданні сторони та свідки не заперечували той факт, що саме ОСОБА_5 була заповідачем при посвідченні заповіту 17.08.2018.

Крім того, спадкоємці не позбавлені права звернутись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності заповіту ОСОБА_5 у відповідності до вимог ЦПК України.

Також суд встановив, що в заповіті ОСОБА_5 старостою села було вказано причину його підписання іншою особою, а саме: у зв`язку з хворобою заповідача. Обов`язку зазначати точний діагноз особи, яка виявила намір вчинити заповіт у ОСОБА_11 не було. Твердження позивача та його представника про відсутність у ОСОБА_5 проблем з очима та опорно-руховим апаратом, на думку суду не заслуговують на увагу, оскільки на момент посвідчення заповіту ОСОБА_26 було 87 років, вона вже не могла вставати, і як слідує з амбулаторної картки ОСОБА_5 померла вона на дому, де лікувалася амбулаторно. Причина смерті: а/с кардіосклероз та миготлива аретмія ХНК ІІІ ст. (а.с. 124). Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 вказували на проблеми із зором у ОСОБА_5

Таким чином, підстав, передбачених чинним законодавством України для визнання заповіту недійсним судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 202, 203, 207, 215, 1216, 1217, 1233, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 78-80, 82, 89, 263, 293, 305-308 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Волочиської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: державний нотаріус Волочиської державної нотаріальної контори, місцезнаходження: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Слави, 1.

Повний текст рішення складено 17.05.2019.

Суддя: Павлова А.С.