УХВАЛА

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 334/5907/14-ц

провадження № 61-5262зно19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усик Г. І., розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко Світлани Олексіївни, Кузнєцова Віктора Олексійовича, Погрібного Сергія Олексійовича, Стрільчука Віктора Андрійовича, Ступак Ольги В`ячеславівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня

2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року у частині виділення ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виділення ОСОБА_2 трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 340 424,45 грн боргових зобов`язань скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Виділено ОСОБА_2 у власність у порядку поділу спільного майна подружжя житловий будинок, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_1 у власність у порядку поділу спільного майна подружжя трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 23 371,45 грн. ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 .

340 424,45 грн відмовлено.

В інших частинах рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від

31 жовтня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від

12 червня 2018 року залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

07 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд Постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року.

Короткий зміст поданих заяв про відвід колегії суддів

25 березня 2019 року Андреєв Р. С. надіслав на адресу Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В .

Крім того, 23 квітня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла ще одна заява про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В .

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В. визнано необгрунтованими та передано для вирішення у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

10 травня 2019 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяви про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та

Ступак О . В. передано на розгляд судді Верховного Суду Усику Г. І., у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заява від 25 березня 2019 року обгрунтована тим, що склад суду є упередженим та небезстороннім. Зазначає, що ОСОБА_2 незаконно поновлено строк на касаційне оскарження, копія касаційної скарги на його адресу не направлялася, справа розглянута не у порядку її надходження, а поза чергою, з прискоренням розгляду справи на один рік та шість місяців. Колегія суддів, відмовивши йому у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні та надання особистих пояснень, порушила вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обмежила його право на доступ до правосуддя. Ухвалюючи постанову від 30 січня 2019 року, суд перекрутив та спотворив обставини справи, встановив обставини, які не існують.

Крім того, судове рішення Верховного Суду ухвалене неправомочним складом суду, а саме з постійно діючої колегії усунуто суддю Усика Г. І., від виконання обов`язків судді, який входив до складу постійної колегії суду у його справі, і незаконно залучено іншого суддю, якого не визначала Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система касаційного суду.

Заява про відвід колегії суддів від 23 квітня 2019 року обгрунтована тим, що дівоче прізвище судді Ступак О. В . - Матохнюк, а тому вона є близьким родичем представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . Таким чином, суддя-доповідач Ступак О. В. пов`язана родинними зв`язками зі стороною відповідача через свого родича ОСОБА_5 . При наявності існування конфлікту інтересів, суддя Ступак О. В. не заявила самовідвід, а колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду сприяла їй в ухваленні незаконних судових рішень.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

В частині четвертій статті 36 ЦПК України прямо зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, чи щодо особи або дій заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді/суддів, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді/суддів у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді/суддів, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Твердження заявника про наявність родинних зв`язків судді Ступак О. В . з ОСОБА_5 грунтуються на припущеннях за недоведеності цих обставин доказами.

Таким чином, наведені заявником обставини не є такими, що свідчать чи можуть свідчити про необ`єктивність, упередженість, пряму чи побічну заінтересованість колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В. у результаті розгляду справи.

Зі змісту заяв ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В. не убачається, що колегія суддів виявляє упередженість та зацікавленість у результатах розгляду вказаної справи. Сама по собі незгода учасника справи з процесуальними діями суддів та з ухваленими судовими рішеннями не може бути достатньою підставою для відводу судді/суддів, передбачених положеннями статті 37 ЦПК України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Висновки за результатами розгляду заяв

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяв про відвід суддів немає. Наведені заявником обставини є непереконливими та не свідчать про існування передбачених статтями 36, 37 ЦПК України обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Стрільчука В. А. та Ступак О. В .

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяв про відвід колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Карпенко Світлани Олексіївни, Кузнєцова Віктора Олексійовича, Погрібного Сергія Олексійовича, Стрільчука Віктора Андрійовича, Ступак Ольги В`ячеславівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик