Головуючий в 1 інстанції Федотова В.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року у цивільній справі № 266/638/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління національної поліції в Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме встановити факт належності їй ОСОБА_1 записів стосовно неї в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року. В обґрунтування заяви посилалась на наступне. Заявниця зазначила, що в період з 15.08.1997року по 06.11.2015року вона проходила службу в органах внутрішніх справ України. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію України» - 07.11.2015року вона була прийнята на службу до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, де проходить службу і на теперішній час. В наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року було допущено помилку при написанні її анкетних даних, а саме замість « ОСОБА_1 » було зазначено « ОСОБА_1 », по батькові не збігається з її дійсними анкетними даними які вірно зазначені у паспорті. В зв`язку з виниклою помилкою при написанні по батькові заявниці - останній відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій, оскільки відсутня інформація стосовно неї в облікових документах, а саме в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької області. У той же час, на підставі зазначених документів, відповідно до постанови КМУ від 31.01.2015 №24, «Інструкції про розмір та умови виплати винагороди поліцейським в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», затвердженої наказом МВС України від 06.04.2016року №259 , в період з лютого 2015 року по квітень 2018 року заявниці було виплачена та нарахована грошова винагорода в особливий період та під час проведення АТО. До того ж, на підставі Указу Президента України від 30.04.2018року «Про закінчення антитерористичної операції», наказом 1-го заступника АТЦ при СБУ №120дск від 30.04.2018 виключена з АТО саме « ОСОБА_1 », з вірним зазначенням по батькові в даних документах. Керівництво ГУНП звернулось до Першого заступника Голови СБУ - керівника антитерористичного центру при СБУ з листом про виправлення помилок та внесення змін у зазначених наказах, але листом від 26.11.2018року №33/7-9306 було роз`яснено, що повноваження оперативного штабу з управління АТО, штаб АТО, як орган управління припинив своє функціонування. У зв`язку з наведеним заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме записів стосовно неї в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року. Факт встановлення належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записів стосовно неї у вказаних Наказах необхідний заявниці для надання їй статусу учасника бойових дій

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

З даним рішенням не погодилася заявник і оскаржила його в апеляційному порядку. Вона посилалася на те, що суд не повно з`ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні заявник повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Головного управління національної поліції в Донецькій області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом правильно встановлено, що згідно архівного витягу з Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року зазначено серед осіб які прибули та вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичні операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення - майора міліції, в подальшому майора поліції ОСОБА_1 (по батькові з апострофом).

Згідно довідки від 27.01.2017 року №240/12/03-2017, яку видано Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області - Ващенко Олена Вячеславівна (по батькові без апострофа) в період з 01.02.2015 по 06.11.2015, з 07.11.2015 по 26.01.2017 була зарахована до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької області. Підстава: накази Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22.10.2015 №295, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року.

Листом від 29.12.2018р. за підписом начальника кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області - заявниці було повідомлено, що в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року серед осіб, що були зараховані до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької області значиться майор поліції ОСОБА_1 (по батькові з апострофом), що суперечить з обліковими даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» . Також було повідомлено, що керівництво ГУНП направило клопотання Першому заступнику Голови СБУ щодо внесення змін до наказу в облікові дані заявниці, але у відповіді було зазначено з посиланням на ст.3,10,18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» штаб АТО, як орган управління відповідно до Положення про оперативний штаб з управління АТО функціонувати перестав, рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Довідкою управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області підтверджено факт проходження служби ОСОБА_1 в органах внутрішній справ з 15.08.1997року по 06.11.2015року, та в подальшому в Національній поліції України в Донецькій області з 07.11.2015року і до теперішнього часу.

Довідками з управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області підтверджено нарахування та отримання ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в АТО за період з травня 2015року по травень 2018 року.

На підтвердження персональних даних та вірного їх зазначення в правовстановлюючих документах заявниця надала до суду : копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де матір`ю зазначено ОСОБА_1 ; посвідчення, яке видане дитині інваліду з зазначенням законного представника (опікуна) ОСОБА_1 ; копію паспорту громадянки України - ОСОБА_1 .

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд посилався на те, що до правовстановлюючих документів, зокрема належать: довідки про перебування в районі бойових дій; про поранення під час участі в бойових діях; повідомлення про загибель або пропажу безвісті у період бойових дій; заповіти, заповідальні розпорядження в страхових свідоцтвах і у договорах банківського вкладу; пенсійні справи; дипломи та свідоцтва про закінчення навчального закладу тощо.

Суд вважав, що заявниця не довела, що записи в наказах є правовстановлюючими документами.

Також суд вважав, що заявницею не надано доказів в підтвердження того, що відсутній орган який може внести зміни до відомчого наказу, оскільки СБУ , при якій існував штаб АТО - функціонує, і не ліквідовано . Тож особа мала особисто звернутися до СБУ , при якій існував штаб АТО з клопотанням про внесення змін в наказах , які були видані відносно неї з зазначенням вірних її анкетних даних , й у разі незгоди з прийнятим даної організацією рішенням - оскаржити дані дії до суду.

Апеляційний суд не може погодитися з вказаними висновками суду.

Статтею 5 ч. 2 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд встановив, що записи в наказах не є правовстановлюючими документами, а заявник просить встановити саме факт належності правовстановлюючого документу, посилаючись на ч. 1 ст. 315 ЦПК України, що є не ефективним способом захисту порушеного права заявника, а тому суд може в своєму рішенні визначити інший спосіб захисту права заявниці, який не суперечить закону, тобто послатися на ч. 2 ст. 315 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 315 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт встановлення належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записів стосовно неї в Наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі Безпеки України № 295 від 22.10.2015 р., № 347 від 13.12.2015 року, № 348 від 14.12.2015 року необхідний заявниці для надання їй статусу учасника бойових дій на підставі п.5 «Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 на виконання вимог п. 19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Суд помилково не врахував, як доказ відсутності іншого порядку встановлення вказаного факту лист від 29.12.2018р. за підписом начальника кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області, в якому заявниці було повідомлено, що в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №295 від 22 жовтня 2015року, №347 від 13 грудня 2015року, №348 від 14 грудня 2015року серед осіб, що були зараховані до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення АТО на території Донецької області значиться майор поліції ОСОБА_1 (по батькові з апострофом), що суперечить з обліковими даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» . Також в цьому листі заявниці було повідомлено, що керівництво ГУНП направило клопотання Першому заступнику Голови СБУ щодо внесення змін до наказу в облікові дані заявниці, але у відповіді було зазначено, з посиланням на ст.3,10,18 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», що штаб АТО, як орган управління відповідно до Положення про оперативний штаб з управління АТО функціонувати перестав, тому їй рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року скасувати, заяву ОСОБА_1 задовольнити, встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записів стосовно неї в Наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі Безпеки України № 295 від 22.10.2015 р., № 347 від 13.12.2015 року, № 348 від 14.12.2015 року.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записів стосовно неї в Наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі Безпеки України № 295 від 22.10.2015 р., № 347 від 13.12.2015 року, № 348 від 14.12.2015 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2019 року.

Суддя