Єдиний унікальний номер 728/1487/19
Номер провадження 2/728/497/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Територіальної громади в особі Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області

вимоги позивача: про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю

учасники справи:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не з`явився

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 11 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 7 серпня 2008 року вона придбала у ОСОБА_2 будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Дане господарство відносилось до суспільної групи господарств колгоспників, останній член якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3 , але спадщину після смерті чоловіка не прийняла, а отже не була власником спірного будинку і права на його продаж не мала, про що позивачу на той час відомо не було.

З 2008 року позивач без реєстрації проживає у спірному будинку, добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном, проводить в ньому поточні та капітальні ремонти, вкладає кошти, обробляє прилеглу земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Єдиним способом належного оформлення за позивачем права власності на вказаний будинок з надвірними будівлями є звернення до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю.

3. Відповідач позовні вимоги визнав (а.с.30).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві.

5. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.30), в заяві зазначив, що позовні вимоги визнає.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Судом, відповідно до статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) було постановлено ухвалу (а.с.32-33) про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжено судовий розгляд, оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону, на що буде звернуто увагу нижче.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

7. Позивач без відповідної реєстрації фактично проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 200 від 23 травня 2019 року (а.с.9).

8. Відповідно до довідки Прилуцького міського бюро технічної інвентаризації (а.с.11) право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

9. Згідно з технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 (а.с.12-16), дане будинковолодіння збудоване у 1961-1970 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, складається з таких елементів: А-1-будинок, а-1-веранда, г-ганок, Б-1-сарай, Г-1-сарай, г-1-сарай, В-1-літня кухня, в-1-сарай, в-2-сарай, У-вбиральня, К-колодязь, №-огорожа, його ринкова вартість становить 28115 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку майна від 14 червня 2019 року (а.с.17-18).

10. Відповідно до довідок Виконавчого комітету Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 209 від 11 червня 2019 року та № 230 від 4 липня 2019 року (а.с.7, 8), станом на 1 січня 1992 року домогосподарство, розміщене за адресою АДРЕСА_1 , відносилось до категорії колгоспних дворів.

На вказану дату в даному господарстві були зареєстровані голова сім`ї - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловік - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований один.

11. Згідно акту, складеного 7 серпня 2008 року (а.с.20), ОСОБА_1 купила господарство з надвірними будівлями АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 , яка має право на продаж вказаного домогосподарства, оскільки перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 14 листопада 2001 року, та згідно заповіту від 20 березня 2002 року, складеного ОСОБА_3 . є спадкоємцем всього належного йому майна. За вказане домогосподарство ОСОБА_1 в присутності свідків сплатила ОСОБА_2 3500 грн.

12. В Акті, який складений в присутності свідків (а.с.10) зазначено, що протягом 2008-2019 років ОСОБА_1 вклала в спірне домогосподарство такі кошти: заплатила за господарство по домовленості 3500 грн., ремонт підлоги 700 грн., 3 рази пофарбувала дах - 5000 грн., замінила огорожу 50 м - 7000 грн., поставила євровікна 3 шт. - 3000 грн., фарбувала підлогу, обшивку хати, вікна, двері, цемент, крейда, вапно, підтримувала господарство в належному вигляді - 2000 грн.

V. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

13. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Статтею 316 ЦК передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК).

14. В свою чергу, згідно із частиною першою статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Таким чином, виходячи із змісту статті 344 ЦК необхідними умовами для визнання права власності за набувальною давністю, є:

? наявність законного об`єкту володіння, який не є власністю володільця;

? добросовісність володіння;

? відкритість володіння;

? давність володіння та його безперервність.

15. У відносинах щодо набуття права власності за набувальною давністю необхідно виходити з того, що:

? володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном;

? володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

? володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Аналогічну правову позицію в подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у своїй постанові від 30 січня 2018 року у справі № 199/9523/15ц [1].

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

16. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку із чим та виходячи зі змісту статті 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і які відповідно статей 12, 81 ЦПК повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). При цьому, хоча і відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень, тягар доказування позивача існує завжди, в свою чергу відповідач обирає варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання.

Із вказаних положень Закону прослідковується правило про те, що «хто стверджує, той і доводить».

17.Отже, Суд звертає увагу, для того, що б в даних правовідносинах володіння позивачем вважалось добросовісним, володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

18. Також аналізуючи поняття добросовісності, Суд звертається до правової позиції Великої Палата Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 [2] і яка зводиться до того, що заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

19. Отже, матеріали справи не свідчать та позивачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували, що володіння чужою річчю було добросовісним, оскільки володілець (позивач) знала, що володіє чужою річчю (власником якої вона не являється), про що зазначено і в позовній заяві (а.с.2-4).

20. Окремо Суд наголошує, що навіть доводи позивача про те, що у неї була домовленість з ОСОБА_5 про передачу будинку не можуть свідчити про добросовісність володіння, оскільки положеннями ЦК встановлена обов`язкова і «особлива письмова форма» для правочинів, предметом яких є нерухоме майно (статті 208-210, 334, 657, 719 ЦК тощо). Наведене свідчить про те, що позивач повинна була знати, що вона володіє чужою річчю, оскільки для заволодіння нею не було правових підстав, які чітко передбачені в Законі.

Таким чином, в даному випадку відсутня така обов`язкова умова для визнання права власності за набувальною давністю, як добросовісність володіння.

21. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, місцезнаходження вулиця Центральна, б. 37, с. Фастівці Бахмацького району Чернігівської області, індекс 16550, .

1. Постанова Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 199/9523/15ц // http://reyestr.court.gov.ua/Review/71952611

2. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 // http://reyestr.court.gov.ua/Review/82095858

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко