Справа № 495/4181/19
№ провадження 2/495/1966/2019
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
15 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа №495/4181/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , 2004 року народження, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
16 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 1971 року народження, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , 2004 року народження, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, просить суд: визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Стверджує, що на вказаній належній йому житловій площі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 разом з її дитиною ОСОБА_4 .
Проте, відповідач із її сином у зазначеному будинку не проживають з 2011 року, будь-яких речей на належній житловій площі немає.
За вказаних вище підстав, він і звернувся до суду з даним позовом.
Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про розгляд справи у його відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодний.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома.
Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 15 жовтня 2019 року суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,1153 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Згідно свідоцтва про право власності від 05.04.2002 року, виданого виконкомом Салганської селищної ради на підставі рішення від 27.01.2000 року і 21.03.2002 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа Шабівської сільської ради №1045/06-79/1965 від 30.05.2019 року повідомлено, що згідно картотеки реєстраційного обліку по Шабівській сільській раді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 30.05.2011 року.
Також повідомлено, що неповнолітній ОСОБА_3 як особа, що зареєструвала місце проживання на території Шабівської сільської ради не значиться.
Разом з тим, згідно даних по господарської книги сільської ради за 2019 рік, ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживають.
У відповідності до акту про не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року по дійсний час.
Вказують, що вони мешкають у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні.
Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Відсутність відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом про не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.05.2019 року та листом Шабівської сільської ради №1045/06-79/1965 від 30.05.2019 року, з яких можна достовірно встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки.
Разом з тим, суду не підтверджено факту реєстрації неповнолітнього ОСОБА_3 , 2004 року народження в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у листі Шабівської сільської ради №1045/06-79/1965 від 30.05.2019 року повідомлено, що неповнолітній ОСОБА_3 як особа, що зареєструвала місце проживання на території Шабівської сільської ради не значиться.
Таким чином, судом вирішується питання лише щодо ОСОБА_2 , оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , 2004 року народження заявлені необґрунтовано.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку під ним, ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає в ньому понад встановлені чинним законодавством строки, а також враховуючи недоведеність позовних вимог по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 щодо його реєстрації у спірному житловому приміщенні, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , 2004 року народження, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 71,72,150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280 - 281, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , 2004 року народження, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1971 року народження, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , 2004 року народження, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 15 жовтня 2019 року.

С У Д Д Я :