Справа № 307/712/19
Провадження № 2/307/871/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ільницькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором недійсним. В позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17 листопада 2018 року приватним нотаріусом зареєстровано спадкову справу, згідно з якою він як спадкоємець прийняв спадщину, вона належить йому і відповідно він має право відстоювати успадковані права, звертатися до суду з приводу спадкового нерухомого майна. Після смерті його дружини він дізнався, що 22 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_4 виступила поручителем на стороні ОСОБА_2 . Такий договір забезпечував вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №340/2007 від 10 грудня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником ОСОБА_2 , за умовами якого останній зобов`язався в порядку, передбаченому кредитним договором повернути іпотекодержателю до 9 грудня 2022 року кредит в розмірі 35000 доларів США. Предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1 , яка належала його дружині на праві особистої власності. Даний договір іпотеки посвідчений 12 грудня 2007 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. за реєстровим номером 10560. Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по кредитному договору №340/2007 від 10 грудня 2007 року Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку, правонаступником якого на підставі договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., за реєстровим номером №1421, стало Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Про наявність договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., за реєстровим номером 1421, він довідався після прийняття спадщини Їх ніколи не надавали ні його дружині, ні боржнику ОСОБА_2 , тобто у нього була відсутня можливість ознайомитися із зазначеними договорами. Вважає, що його дружина, укладаючи договір іпотеки у 2007 році у віці 68 років, не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки за весь період з моменту укладення договору, а саме з 2007 року і до часу її смерті 27.06.2018 року, вона ніколи не говорила йому, що нею було укладено договір іпотеки. Крім того, ОСОБА_4 страждала на різні захворювання, зокрема, кардіосклероз атеросклеротичний та гіпертонічну хворобу ІІ ст.. Його дружину постійно турбували періодичні головні болі, дратівливість, головокружіння, погіршення пам`яті, інтелекту, фізична слабкість та зниження працездатності. При укладенні спірного договору іпотеки від 12.12.2007 року його дружина припустилася помилки щодо обставин, які мають істотне значення для справи, а саме: щодо наслідків правочину, оскільки не усвідомлювала значення своїх дій через похилий вік. Їй на час укладення правочину минуло 68 років. Тобто, в силу свого віку та стану здоров`я вона не розуміла та не усвідомлювала, який саме документ вона підписувала та помилялась щодо його суті та наслідків. Він вважає, що є всі докази, які підтверджують його доводи про помилку при укладенні оскаржуваного правочину щодо обставин, які мають суттєве значення про відсутність в його дружини під час укладення договору іпотеки волевиявлення. Що стосується договору про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012 року щодо відступлення права вимоги за Іпотечним договором, укладеним між ПАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ПАТ «Альфа-Банк», то він є похідним від спірного договору іпотеки.

Просить суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 , від 12 грудня 2007 року щодо передачі в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 за кредитним договором №340/2007 від 10.12.2007 року, договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року щодо відступлення права вимоги та прав за договорами забезпечення, укладених між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ПАТ «Альфа-Банк».

Представник ПАТ «Альфа-Банк» надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовна заява подана неналежним позивачем, адже ОСОБА_1 не є власником нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці АТ «Альфа-Банк», так як жодного належного та допустимого доказу правовстановлюючого документу не надав. Підтвердження факту, що власником вищевказаного нерухомого майна є ОСОБА_1 не являється інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформоване станом на 06.05.2019 року. Згідно отриманої відповіді, вихідний номер №21/01-24 від 18.02.2019 року приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. на вимогу-претензію АТ «Альфа-Банк» відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які за видачею свідоцтва про право на спадщину не зверталися, та належним чином не оформили право власності. Представник зазначив, що спадкоємець ОСОБА_4 отримала 1 грудня 2003 року у власність нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 згідно договору дарування квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрованого в реєстрі за №8639. Позивач ОСОБА_1 не є стороною правочину договору іпотеки, укладеного 12.12.2007 року між Промінвестбанком та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрованого в реєстрі за №10560, а тому його права та інтереси фактично не можуть бути порушені. В позовній заяві ОСОБА_1 вважає, що покійна дружина у віці 68 років не усвідомлювала значення своїх дій через похилий вік, однак жодним чинним нормативним документом не передбачено обмеження укладення правочину після набуття повноліття. Обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 щодо фізичного стану ОСОБА_4 , які нібито є підставами для визнання недійсним правочину, передбаченим ст.. 215 ЦК України не можуть братись до уваги суду, адже ОСОБА_4 була дієздатною особою в момент укладення договору іпотеки, дієздатність її встановлена приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., судове рішення про визнання недієздатною особою ОСОБА_4 відсутнє. 10 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір №304/2007, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 35000 доларів США. 12 грудня 2007 року між Промінвестбанком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки б/н, згідно якого ОСОБА_4 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрованого в реєстрі №10560, що забезпечує виконання кредитних зобов`язань позичальником ОСОБА_2 . Заборгованість ОСОБА_2 перед АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором становить 36009,21 доларів США станом на 12.04.2019 року, і є не погашеною. А тому у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для оскарження договору відступлення прав вимог укладеного між Акціонерним промислово-інвестиційним банком та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк». Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору іпотеки від 12 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрованого в реєстрі №10560, укладеного між Акціонерним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 , остання надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення вимог іпотекодержателя за кредитним договором №340/2007 від 10 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (а.с.8-11).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.12).

22 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із нотаріально-посвідченою заявою до компетентних органів, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 , яка на день смерті мешкала в АДРЕСА_2 . Цією заявою він підтвердив те, що спадщину, яка залишилась після смерті його дружини ОСОБА_4 , він приймає (а.с.13).

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54124294 від 17.11.2018 року стверджується, що зареєстрована спадкова справа №63340163, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.14).

Виконавчим написом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 09.01.2018 року та зареєстрованим в реєстрі за №1165 стверджується, що нотаріусом запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 63,45 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі договору іпотеки від 12 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрованого в реєстрі за №10560, була передана в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №340/2007 від 10 грудня 2007 року, Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку, який на підставі договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року за №1421 відступив право вимоги за вказаним іпотечним договором ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.7).

В цьому ж написі зазначено, що правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №165616482 стверджується, що ОСОБА_4 є майновим поручителем за основним зобов`язанням в розмірі 35000 доларів США згідно кредитного договору №340/2007 від 10 грудня 2007 року та договору іпотеки №10560 від 12 грудня 2007 року, об`єкт обтяження значиться квартира на три житлові кімнати, житловою площею 40,3 кв.м., загальною площею 63,45 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

Листом приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. від 18.02.2019 року за №21/01-24 стверджується, що 17 листопада 2018 року було відкрито спадкову справу за №58/2018, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями, які відкрили спадщину, але не оформили своїх спадкових справ є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення чч. 1, 2 і 3 цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Статтею 23 Закону України від 5 червня 2003 р. N 898-IV "Про іпотеку" визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства(ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 225 ЦК України, на норми якого посилається позивач, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, на норми якого посилається позивач, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п.п.19,20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі постанова), відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Як свідчать матеріали справи 10 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банкомбув укладений кредитний договір за №340/2007, на виконання умов якого, банк надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти.

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 10 грудня 2007 року №340/2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 був укладений спірний іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. та зареєстрований в реєстрі за №10560.

З огляду на вищенаведене вбачається, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_4 , вчинювався правочин на основі вільного волевиявлення та з урахуванням праводієздатності осіб в момент укладення іпотечного договору.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем та її представником в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведено факту порушення прав померлої ОСОБА_4 при укладенні нею з банком спірного іпотечного договору, що ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними чи помилилася щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні спірного іпотечного договору, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити.

За таких обставин не підлягають до задоволення і похідні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором, а тому в їх задоволенні слід також відмовити.

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2019 року щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , України, та заборони відчуження вказаної квартири, слід скасувати.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 200, 209, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.3, 6, 203, 204, 215, 225, 229, 627, 628, 638, 1218 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариста «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором недійсним, - відмовити.

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2019 року щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , України, та заборони відчуження вказаної квартири,- скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_4 , України.

Відповідач АТ «Альфа-Банк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, України, , п/р НОМЕР_1 , МФО 300346.

Відповідач ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_5 , України.

Третя особа ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_5 , України.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко