ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 670/250/17

провадження № 61-28782св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Адамівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року в складі судді Потапова О. О. та на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року в складі колегії суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М., Горох Л.М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була його рідною сестрою, і після її смерті відкрилася спадщина. Він є спадкоємцем другої черги за законом, оскільки інші родичі, які б мали право на спадкування за законом, відсутні.

У свідоцтвах про його народження та про народження померлої сестри існують розбіжності у записі «по батькові» їх батьків, що пов`язано з орфографічними помилками, допущеними працівниками Адамівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

09 серпня 2016 року він звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, однак йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю даних про факт родинних відносин із спадкодавицею.

Позивач просив суд встановити, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була його рідною сестрою, та визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково.

Суд встановив, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була рідною сестрою позивача.

В частині позовних вимог про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 відмовлено за їх недоведеністю.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та дійшов висновку про відсутність порушень норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та неправильного застосування норм матеріального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували всіх обставин справи, які підтверджують поважність пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Оскільки позивач є людиною похилого віку, інвалідом другої групи, тому стан здоров`я не дозволяв йому вчасно особисто звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Рішення судів в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на вказану касаційну скаргу ОСОБА_1 до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною сестрою позивача.

09 серпня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, проте приватний нотаріус Віньковецького районного нотаріального округу Кухарська Л. А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю даних про факт родинних відносин із спадкодавицею.

Довідка МСЕК серія 10 ААБ №559382 підтверджує наявність у позивача другої групи інвалідності та протипоказання важкої фізичної праці.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення, що оскаржуються в касаційному порядку, відповідають зазначеним вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК Україниякщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди попередніх інстанцій на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених доказів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, зробили правильний висновок про те, що обставини, на які посилався ОСОБА_1 як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини (похилий вік, хвороба позивача та наявність у нього другої групи інвалідності), не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Відповідно до статті 212 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, що відповідає вимогам статей 212, 213-215, 303, 304 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Наведені заявником доводи зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК Українизнаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницькох області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук