ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/807/18 Номер провадження 22-ц/814/1529/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 достроково заборгованість за кредитним договором № 010/82/0790/45232 від 24.02.2006 року у розмірі 17 015,92 грн.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеними кредитним договором.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 01.03.2019 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 015,92 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, не заперечуючи факт наявності заборгованості та її розмір, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм закону, якими врегульовані правовідносини з укладення договору страхування на користь третьої особи.

В апеляційній скарзі стверджується, що суд першої інстанції мав би врахувати фактичні обставини і висновки судів у цивільній справі №540/979/17 за її позовом до ПрАТ «СК «Уніка Життя».

За встановлених обставин відмова у позові, по суті нівелює інститут

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2006р. ОСОБА_1 заповнила бланк заяви - анкети позичальника про надання їй кредиту за програмою кредит Універсальний, де повідомила про своє місце проживання, паспортні дані, контактний телефон, місце роботи, зазначила суму бажаного кредитного ліміту у розмірі 2 000 грн. (а.с.36).

В цей же день між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», укладено кредитний договір №010/82/0790/45232 (а.с.36, 39,40).

Відповідно до кредитного договору на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку для здійснення розрахунків, з розміром кредитної лінії 2 000 грн., на строк 24 місяці зі сплатою відсотків, комісії та інших платежів, які виникають в процесі обслуговування кредиту (а.с.39).

За умовами договору (п.2.2,2.3) за користування коштами, які обліковуються за кредитом карткового рахунку кредитор щомісячно нараховує проценти за ставкою, встановленою за рішенням Комітету з управління активами та пасивами, чинним на дату розрахунку таких процентів, та сплачує їх позичальнику в день нарахування, шляхом збільшення залишку на картковому рахунку. Комісії та інші платежі, які виникають в процесі обслуговування кредиту за цим договором сплачуються позичальником за рахунок збільшення заборгованості за кредитною лінією.

Станом на дату підписання договору рішенням Комітету з управління активами та пасивами кредитора встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 0,1% річних. У разі непогашення кредитної заборгованості з моменту білінгу по 15 число наступного після білінгу місяця, відсоткова ставка з 15 числа до моменту погашення даної заборгованості автоматично збільшується. Після погашення заборгованості за кредитною лінією відсоткова ставка з дня, наступного за днем погашення заборгованості, нараховується у розмірі 0,1 % річних (п.2.4) (а.с.39).

Відповідно до п.2.5., 2.6 договору кредитор має право змінювати процентну ставку та її застосування без попереднього узгодження з позичальником, відповідно до рішення Комітету з управління активами та пасивами кредитора. Підвищення процентної ставки за даним договором вище рівня 24,1 % на рік для кредитів в національній валюті можливе за умови перевищення обліковою ставкою НБУ рівня 10% на рік (а.с.39).

Зменшення розміру кредитної лінії може бути проведено кредитором без попереднього узгодження з позичальником, а збільшення розміру може бути проведено на підставі письмового звернення позичальника до банку або акцепту позичальника шляхом ведення пін-коду або електронно-цифрового підпису (а.с.39).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позивальник зобов`язаний до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати погашення кредиту у розмірі 10% від залишку заборгованості на картковому рахунку до повного погашення заборгованості за кредитом (а.с.40).

14.05.2013 р. сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 010/82/0790/45232, за умовами якого змінено умови банківського обслуговування, зокрема: розмір поточного ліміту кредиту на дату початку кредитування становить 3 700,00 грн. на строк 48 місяців, що починається з 14.05.2013 р. та закінчується 14.05.2017 р., де фіксована процентна ставка за користування кредитом становить 36%, а також процентна ставка за користування недозволеним овердрафтом 36% річних (а.с.41).

Разом з цим було підписано доручення про договірне списання коштів та заяву про добровільне страхування життя з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» (а.с.46,47).

Згідно з п.9.3 кредитного договору банк має право, без укладення додаткових угод до кредитного договору, продовжити строк користування кредитом на строк користування кредитом, за умови, що в останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав від клієнта листа про відмову від продовження строком користування кредитом, а тому термін користування кредитною лінією за кредитним договором продовжився на наступні 48 місяців - з травня 2017 року.

Згідно розрахунку Банку заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.06.2018року за кредитним договором складає 17 015,92 грн., з яких: 14 000,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 3 015,92 грн. - заборгованість за не дозволеним овердрафтом (а.с.9-14).

14.05.2018р. представником позивача на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с.50), яка отримана останньою (а.с.51).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 08 лютого 2018 року (а.с.82-87) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка Життя» про стягнення страхових виплат.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що 14 травня 2013 року між ОСОБА_1 і ПрАТ «СК «Уніка Життя» укладений договір добровільного страхування життя № на строк дії кредитного договору №010/82/0790/45232 від 24 червня 2006 року, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю застрахованої особи. Вигодонабувачем за укладеним договором є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Застраховані ризики: смерть застрахованої особи, настання інвалідності першої та (або) другої групи.

08 жовтня 2013 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до ПрАТ «СК «Уніка Життя» заяву про здійснення страхової виплати у зв`язку настанням страхового випадку, проте ПрАТ «СК «Уніка Життя» листом від 25 грудня 2013 року відмовило у здійсненні страхової виплати з посиланням на те, що ОСОБА_1 при укладенні договору страхування повідомила неправдиві відомості щодо стану свого здоров`я.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 від свого імені зверталася до ПрАТ «СК «Уніка Життя» з письмовою вимогою про здійснення страхової виплати на користь вигодонабувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» . У здійсненні виплати відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався Банк в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Загальними правилами, які регулюють правовідносини з виконання зобов`язань, у тому числі позики, кредиту (ст.526, ст.530, ст.610, ст.611, ч.1 ст.612, ст.1049, ст.1054 ЦК України) встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз норм закону, якими врегульовані правовідносини із страхування, у тому числі страхування ризиків на користь третьої особи, (глава 67 ЦК України, ЗУ «Про страхування») дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що у разі настання страхового випадку вигодонабувач за укладеним договором страхування набуває виключно право (не обов`язок) отримати страхову виплату.

У разі, якщо вигодонабувач не бажає скористатися цим правом, то відповідно до ч.4 ст.636 ЦК України страхувальник (особа, яка уклала договір страхування) набуває право вимагати від страховика здійснення страхової виплати на свою користь, якщо інше не випливає із суті договору.

Ні кредитний договір №010/82/0790/45232 від 24 червня 2006 року, ні договір добровільного страхування життя № від 14 травня 2013 року не містять норм, які б покладали на Банк обов`язок вимагати від страховика здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку із страхувальником або уповноважували б застраховану особу вимагати від страховика здійснення страхової виплати на користь Банку як вигодонабувача.

Судовими рішеннями у справі №540/979/17, які набрали законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у позові саме з тих підстав, що вона не наділена правом на звернення до суду в інтересах вигодонабувача.

Окрім того, ні кредитний договір, ні загальні норми закону (ст.526, ст.530, ст.610, ст.611, ч.1 ст.612, ст.1049, ст.1054 ЦК України) не ставлять обов`язок боржника у кредитному зобов`язанні повернути отримані кредитні кошти у залежність від виконання страховиком свого обов`язку із здійснення страхової виплати за договором добровільного страхування життя.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін.

Апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Дію рішення Машівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відновити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

О.О.Панченко