ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/2775/17

провадження № 22-ц/4809/1390/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.,

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Пушкарьов Дмитро Євгенович,

відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

представник відповідачів - адвокат Майнард Наталія Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Майнард Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року у складі судді Нероди Л. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 1-3).

Зазначала що 27 лютого 2004 року між нею та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 отримав у неї в борг грошові кошти в сумі 38 000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 01 червня 2004 року. У обумовлений в договорі строк ОСОБА_4 кошти не повернув. Пізніше, ОСОБА_4 повернув їй під розписку частину боргу у розмірі 10 000 грн, а саме: 26 квітня 2007 року - 1000 грн.; 15 березня 2010 року - 1 000 грн.; 30 січня 2013 року - 3 000 грн.; 21 листопада 2014 року - 5 000 грн.. Залишок боргу становить 28 000 грн..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та згідно листа приватного нотаріуса Куліш Л. Г. спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину, виданими на їх ім`я. Вартість отриманого спадкового майна значно перевищує суму заборгованості померлого. Приватний нотаріус Куліш Л.Г. повідомив спадкоємців про існування вимоги кредитора щодо повернення заборгованості за договором позики. Проте, відповідачі на цю вимогу не відреагували, грошові кошти не повернули.

Позивач просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики на загальну суму 106 121 грн 36 коп.: з яких - 28 000 грн. -основний борг за договором позики, 64 980 грн. 76 коп. - інфляційні нарахування; 13 140 грн 60 коп. - три відсотки річних (т.1, а.с.1-3).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача за договором позики від 27 лютого 2004 року заборгованість у розмірі 106 121 грн 36 коп ., з яких: 28 000 грн. 00 коп. - позика, 64 980 грн. 76 коп.- інфляційні, 13 140 грн 60 коп - три проценти річних (а.с.75-77).

Суд мотивував рішення тим, що договір позики, укладений між позивачем та ОСОБА_4 , відповідає усім встановленим вимогам. Борг частково повернуто позичальником за життя, що свідчить про визнання ним боргу. Однак, боржник прострочив виконання грошового зобов`язнання. Спадкоємці в позасудовому порядку борг не повернули, а тому з метою захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі адвокат Майнард Н.О., яка діє в інтересах відповідачів, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що судом неповно з?ясовано обставини справи, розглянуто справу без витребування оригіналів розписок. Неправомірно відмовлено у застосуванні строку позовної давності. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту передачі у позику грошових коштів ОСОБА_4 .. Є припущенням, що розписки про повернення грошових коштів є додатком до договору позики, які змінюють умови та строки повернення коштів. Стягуючи борг солідарно, судом не перевірено яку частку спадщини прийняв кожен із спадкоємців. Крім того, стягнення 3% річних та інфляційні витрати із спадкоємців, що не були сторонами договору, є неправомірним, оскільки ст. 625 ЦК України встановлює відповідальність боржника за прострочення грошового зобов?язання, а не спадкоємців (а.с. 114-123).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, 28 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 11 вересня 2019 року (т.3, а.с. 147, 166). За клопотанням представника позивача та представника відповідачів розгляд справи було відкладено на 03 жовтня 2019 року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. Строк позовної давності не пропущено, оскільки відбулось переривання перебігу строку, коли вона звернулась із позовом до відповідача у 2016 році. Оригінали розписок про отримання від ОСОБА_4 коштів на погашення боргу, які вона особисто писала та надавала ОСОБА_4 , знаходились у ОСОБА_6 , з якою на той час проживав ОСОБА_4 Оригінали були надані ОСОБА_6 в судовому засіданні під час її допиту судом першої інстанції в якості свідка (а.с. 158-162).

У запереченні на клопотання представника відповідачів про витребування оригіналів доказів, ОСОБА_1 заперечила та просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки у неї відсутні оригінали розписок про повернення їй грошових коштів ОСОБА_4 , а оригінали розписок вже надано свідком в суді першої інстанції (а.с. 154-155).

В судовому засуданні апеляційного суду, представник відповідачів підтримала доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечив проти цих доводів і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в ст.263 ЦПК України, згідно з якою рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 лютого 2004 року ОСОБА_1 , як позикодавець, та ОСОБА_4 , як позичальник, уклали нотаріально посвідчений договір позики, зареєстровано в реєстрі за № 296.

За умовами договору позики ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 38 000 грн., а ОСОБА_4 зобов?язався повернути їй таку ж суму грошових коштів у строк до 01 червня 2004 року. Договір укладено без нарахування процентів від суми позики (т.1, а.с.8).

У позовній заяві позивач зазначила, що у визначений договором позики строк, ОСОБА_4 їй грошові кошти не повернув.

За її наполяганням в подальшому повернув 26 квітня 2007 року - 1 000 грн., 15 березня 2010 року - 1000 грн., 30 січня 2013 року - 3000 грн. та 21 листопада 2014 року - 5000 грн., всього 10 000 грн., решта 28 000 грн. позики не повернуті.

04 січня 2017 року ОСОБА_1 зверталась до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вказаним договором позики (т.1,а.с.9).

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смертей ГТУ юстиції в м.Києві від 17 червня 2016 року № 9463, у зв?язку з чим ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 травня 2017 року провадження у справі було закрито, позивачу роз?яснено право звернення з позовом до спадкоємців померлого (т.1,а.с.12).

Спадковою справою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , підтверджується, що протягом шести місяців із дня відкриття спадщини з письмовими заявами до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. звернулись дружина спадкодавця - ОСОБА_2 та дочка спадкодавця - ОСОБА_3 , спадкоємці за законом першої черги. Спадкоємці 07 грудня 2016 року, 09 грудня 2016 року, 12 грудня 2016 року, 31 січня 2017 року,, 01 лютого 2017 року, 02 лютого 2017 року, 03 лютого 2017 року, 08 лютого 2017 року та 13 травня 2017 року отримали Свідоцтва про прийняття спадщини, а саме нерухомого майна - виробничих будівель, цехів тощо, грошових вкладів (депозитів), часток у статутному капіталі ПП «ДЕЛЬТА-СЕРВІС» (т.1,а.с.73,77,84,100,111,116,134, 135 на звороті, 140,143, 144 на звороті, 159,161,166 , т. 2, а.с.31,33 на звороті, 35 на звороті, 43 на звороті, 46,48, 156, 158, 160, 16, 165).

Суд першої інстанції встановив, що безгрошовість нотаріально посвідченого договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 27 лютого 2004 року та наявність заборгованості в сумі 28 000 грн. за вказаним договором, відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами.

Ухвалюючи рішення про стягнення вказаної заборгованості з відповідачів, як спадкоємців позичальника, солідарно на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 28 000 грн., а також на підставі ст.625 ЦК України 64 980 грн.76 коп. інфляційних та 13 140 грн.60 коп. - три процентів річних, суд допустив порушення норм матеріального і процесуального права та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід пра та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв?язку зі смертю боржника за договором позики зобов?язання повернути позику не припиняється і переходить до спадкоємців, які прийняли спадщину, в межах вартості отриманого у спадщину майна, за умови дотримання кредитором строків пред?явлення до спадкоємців вимоги про повернення позики.

Таким чином зі смертю боржника зобов?язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статтями 1281,1282 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов?язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особито, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов?язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч.1 ст.1282 ЦК України).

Суд не звернув увагу на те, що кожен із спадкоємців особисто зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора та безпідставно стягнув з відповідачів заборгованість солідарно.

Крім того, положення ч.1 ст.1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред?явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Згідно частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги .

Частиною третьою статті 1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред?явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином при вирішенні спору про стягненні з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора, встановленню підлягають обставини, пов?язані із з?ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред?явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач проживає у м. Кропивницький, а ОСОБА_4 проживав у м. Києві і там помер.

Представник відповідачів пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спадкоємцям померлого ОСОБА_4 , не було відомо про його борг за договором позики, укладеним з ОСОБА_1 ..

Позивач у позовній заяві зазначила, що про смерть позичальника ОСОБА_4 дізналась після звернення до нього з позовом до суду, після отримання судом інформації про його смерть, тобто 08 лютого 2017 року.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач не була обізнана про смерть ОСОБА_4 ..

Матеріалами спадкової справи підтверджується, що спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлення про надходження вимоги кредитора, з яким вони були ознайомлені 27 лютого 2017 року, було направлено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. у зв?язку з надходженням повідомлення Кіровського районного суду м.Кіровограда про знаходження у провадженні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики (т.1,а.с.195).

Вказане повідомлення не є вимогою самого кредитора ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутня вимога-пропозиція ОСОБА_1 щодо сплати боргу за договором позики до спадкоємців та відсутні докази направлення нею такої вимоги спадкоємцям.

Оскільки позивач не знала про смерть позичальника, то правовідносини, які склались між сторонами , регулюються ч.3 ст.1281 ЦК України, яка передбачає, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Для обчислення цього строку підлягає застосуванню ч.1 ст.530 ЦК україни, згідно з якою якщо у зобов?язанні встановлено строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За умовами договору позики, строк вимоги у позикодавця настав 01 червня 2004 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у встановлений ч.3 ст.1281 ЦК України строк позивач не звернулась до спадкоємців померлого ОСОБА_4 з вимогою про повернення спірних коштів, у зв?язку з чим вона пропустила встановлений законом строк, в межах якого позивач може реалізувати своє суб?єктивне право.

Пропуск вказаного строку позбавляє позивача права вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому позовні вимоги до спадкоємців позичальника задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв?язку з задоволенням апеляційної скарги та відмовою у позові, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення судовий збір в сумі 796 грн.50 коп. та на користь ОСОБА_3 підлягає до стягнення судовий збір в сумі 796 грн. 50 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Майнард Наталії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за довором позики, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 796 грн.50 коп., а також на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 796 грн.50 коп.за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко