Справа № 466/924/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(в порядку заочного розгляду)

06 вересня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Романчук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

07 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач є единим власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру за № 58502 від 19 ґрудня 2000 року, договором про поділ квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В., 23.09.2011 року за реєстровим № 1858, договором дарування 2/3 частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В.. 03.l0.2011 року за реєстровим № 1946. В квартирі зареєстровано 4 осіб, у тому числі колишня дружина, його брата ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Зазначає, що в 2016 році відповідач розірвала шлюб з її братом та з червня 2016 року не проживає у вказаній квартирі позивач не підтримує та не спілкується з відповідачем, жодних особистих речей в квартирі відповідач не зберігає, кореспонденція не надходить. Реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачеві на праві власності, перешкоджає у реалізації позивачем права власності у повному обсязі. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заяви (клопотання) учасників справи:

представник позивача - адвокат Патлачук Є.В. подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с.49);

представник позивача - адвокат Патлачук Є.В. подав заяву, про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, в заяві вказав, що не заперечують, проти заочного розгляду справи (а.с.65);

представник позивача - адвокат Патлачук Є.В. подав клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.18).

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.04.2019 року (а.с.28-30);

підготовче засідання 11.04.2019 року відкладено (а.с.34-35);

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 03.06.2019 року призначено справу до судового розгляду (а.с. 44-46);

судове засідання 03.07.2019 року відкладено (а.с.50);

судове засідання 18.07.2019 року відкладено (а.с.55);

судове засідання 18.09.2019 року відкладено (а.с.61);

В судове засідання 26.09.2019 року.

позивача ОСОБА_1 не з`явився,про час,дату тамісце розглядусправи повідомленаналежним чином,про що свідчить інформація вихідної кореспонденції суду (а.с.63);

відповідач ОСОБА_2 , яка крім того діє в інтересах ОСОБА_3 не з`явилась,про час,дату тамісце розглядусправи повідомленаналежним чином,про що свідчить інформація вихідної кореспонденції суду (а.с.63). Конверт з повідомленням про вручення на адресу суду не повернувся.. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань не надходило;

Крім того виклик відповідача - ОСОБА_2 , яка крім того діє в інтересах ОСОБА_3 здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.64).

представник позивача - адвокат - Патлачук Є.В. не з`явився, про час,дату тамісце розглядусправи повідомленаналежним чином,про що свідчить розписка про повідомлення осіб у справі про дату, час та місце судового засідання (а.с.62). Подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, в заяві вказав, що не заперечують, проти заочного розгляду справи (а.с.65).

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено:

згідно свідоцтвом про право власності на квартиру за № 58502 від 19 ґрудня 2000 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4);

згідно договору про поділ квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В., 23.09.2011 року за реєстровим № 1858, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (ас. 5);

договором дарування 2/3 частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В.. 03.l0.2011 року за реєстровим № 1946 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували свої частки в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і реєстрацію № 6883 від 15.11.2018 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 4 осіб:

- ОСОБА_1 - власник;

- ОСОБА_4 - брат;

- ОСОБА_3 - племінник;

- ОСОБА_2 - невістка (а.с.9).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.10);

Згідно актів виданих ЛКП «Янів -405»:

- 02.08.2018 року № 276;

- 19.12.2018 року № 478;

встановили наступне: на момент обстеження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відсутні, за адресою в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані але не проживають. (а.с.11,12).

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, заслухавши обґрунтування позивача, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.405 ЦК України, не встановлено. Реєстрація відповідача у квартирі позивача, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на законних підставах майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивач на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору і такий нми при поданні позовної заяви не сплачувався.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись:

- ст.ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

- ст.383, 391,405 ЦК України,

- ст. 150 ЖК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя О. Ф. Федорова